1 Abeceda a výslovnost

1.1 Výslovnost finské abecedy

a | [a:] | i | [i:] | q | [ku:] | y | [y:]
b | [be:] | j | [ji:] | r | [Hr] | z | [tseta]
c | [se:] | k | [ko:] | s | [Hs] | å | [o:]
d | [de:] | l | [Hl] | t | [te:] | ä | [H:]
e | [e:] | m | [Hm] | u | [u:] | ö | [\poh:]
f | [Hf] | n | [Hn] | v | [ve:] |  |
g | [ge:] | o | [o:] | w | [kaksois ve:] |  |
h | [ho:] | p | [pe:] | x | [Hks] |  |

1.2 Samohlásky

Samohlásky (vokály) finského hláskového systému jsou a, e, i, o, u, y, ä, ö.
Samohlásky a, e, i, o, u vyslovujeme velmi podobně jako v češtině. Je však třeba věnovat pozornost výslovnosti samohlásek ä, ö a y.

ä | [H] hodně otevřené a povolené e (srov. např. anglické cat)
ö | [\poh] polozavřené a mírně zaokrouhlené o (srov. např. německé Österreich)
y | [y] zavřené a zaokrouhlené i (srov. např. německé über)

Je důležité rozlišovat výslovnost finského e, a, ä a i, y. Následující příklady nám ukážou, že tyto samohlásky mohou vytvářet významový rozdíl.

saa | dostane | sää | počasí
veri | krev | väri | barva
lahti | záliv | lähti | odešel
eli | čili | äly | intelekt
kilpi | štít | kylpy | koupel

Dvojhlásky

Finština má 18 dvojhlásek (diftongů). Dvojhláska patří vždy do jedné slabiky.

| a | e | i | o | u | y | ä | ö
i-ové | ai | ei | - | oi | ui | yi | äi | öi
u-ové | au | eu | iu | ou | - | - | - | -
y-ové | - | ey | iy | - | - | - | äy | öy
další | - | - | ie | - | uo | yö | - | -

Jiné kombinace samohlásek nejsou, a proto také nepatří do jedné slabiky, ale do dvou různých slabik. Například ae, äe, ea, ia, iö. Tyto samohláskové kombinace se také odděleně vyslovují (keitti-ö, latti-a).

1.2.1 Délka

Finština stejně jako čeština rozlišuje dlouhé a krátké samohlásky. Dlouhé samohlásky se zapisují zdvojeně a dlouze se vyslovují.
Délka samohlásky může často měnit význam slova.

takka | krb | taakka | břemeno
te | vy | tee | čaj
lika | špína | liika | příliš
kostaa | pomstít, oplatit | koostaa | smontovat, složit
tutti | kojenecká láhev | tuutti | kornout
myntti | mince | myynti | prodej
känni | opilost | käänne | zlom, zvrat
löperö | zbrklý, ukvapený | lööperi | hloupost, pitomost

1.2.2 Vokálová (samohlásková) harmonie

Samohlásky finských slov musí být vždy v harmonii podle následujícího dělení.

Přední samohlásky | Neutrální samohlásky | Zadní samohlásky
ä | e | a
ö | - | o
y | i | u

Finské slovo vždy obsahuje buď jen samohlásky přední, nebo jen samohlásky zadní, nebo samohlásky jedné z těchto dvou skupin v kombinaci se samohláskami neutrálními.
Slova obsahující pouze samohlásky přední
pöytä stůl köyhä chudý syödä jíst vähän trochu myydä prodat, prodávat Slova obsahující pouze samohlásky neutrální
meri moře pieni malý ihminen člověk liemi vývar nimi jméno Slova obsahující pouze samohlásky zadní
laiva loď vanha starý juoda pít luvata slíbit suora přímý, rovný Slova s kombinací samohlásek zadních a neutrálních
joki řeka vuori hora kaunis krásný ihana úžasný kuivata uschnout, usušit Slova s kombinací samohlásek předních a neutrálních
järvi jezero ikävä nepříjemný itkeä plakat etsiä hledat häpeä hanba, stud Složená slova dodržují vokálovou harmonii po segmentech (tj. v jednotlivých slovech, která tvoří slovo složené). Může se potom zdát, že slovo jako celek není vokalicky harmonické.
Yhdysvallat (Yhdys-vallat) Spojené státy pöytäliina (pöytä-liina) ubrus yövuoro (yö-vuoro) noční směna lentokenttä (lento-kenttä) letiště käyntikortti (käynti-kortti) vizitka kotitehtävä (koti-tehtävä) domácí úkol terveyskeskus (terveys-keskus) poliklinika tekosyy (teko-syy) záminka työmatka (työ-matka) pracovní (služební) cesta kaivostyöläinen (kaivos-työläinen) horník Vokálovou harmonii je třeba dodržovat především při ohýbání slov, čili při skloňování jmen, časování sloves a také při odvozování. Proto všechny koncovky i přípony obsahující jinou než neutrální samohlásku existují ve dvojí podobě (např. -ssa/-ssä).

työ | práce | työ-ssä | v práci
talo | dům | talo-ssa | v domě
vesi | voda | vede-ssä | ve vodě
käsi | ruka | käde-ssä | v ruce
kaappi | skříň | kaapi-ssa | ve skříni

Ke slovům, která obsahují pouze neutrální vokály, patří vždy koncovky a přípony s předními vokály.
Helsingi-ssä v Helsinkách mere-ssä v moři liede-llä na sporáku nime-ssä ve jméně reiti-llä na trati keske-llä kriisi-ä uprostřed krize piene-ssä v malém Složená slova přibírají koncovku, která je v harmonii s posledním segmentem slova.
Yhdysvalloi-ssa ve Spojených státech polkupyörä-llä na kole työmatka-lla na pracovní (služební) cestě näkötorni-lla na vyhlídce eläintarha-ssa v zoologické zahradě puusepä-llä u truhláře olkapää-llä na rameni

1.3 Souhlásky

Finské souhlásky jsou (b), (c), d, (f), (g), h, j, k, l, m, n, p, (q), r, s, (š), t, v, (w), (x),(z).
Souhlásky uvedené v závorkách se vyskytují pouze v cizích nebo vypůjčených slovech.

1.3.1 Délka

U souhlásek rozlišujeme ve finštině dvojí délku, mohou být krátké a dlouhé. Dlouhé souhlásky zapisujeme stejně jako dlouhé samohlásky zdvojeným písmenem, např. kk, pp, tt. Těmto dlouhým souhláskám říkáme gemináty.

1.3.2 Výslovnost

Finské souhlásky mají téměř stejnou výslovnost jako v češtině. Výjimkou jsou však souhlásky dlouhé, které čeština nezná. Zdvojené souhlásky se vyskytují pouze uprostřed slova. Při jejich výslovnosti jakoby na chvíli zadržíme dech, a tím souhlásku prodloužíme.
Délka souhlásky může stejně jako délka samohlásky změnit význam slova. Je proto potřeba snažit se o správnou výslovnost.

kuka | kdo | kukka | květina
mato | červ | matto | koberec
rapu | korýš | rappu | chodba, schodiště
kumi | guma | kummi | kmotr

2 Přízvuk a intonace

Ve finštině rozlišujeme hlavní (pääpaino) a vedlejší (sivupaino) přízvuk. Stejně jako v češtině je hlavní přízvuk vždy na první slabice. Vedlejší pak na každé liché slabice, ale nikdy ne na poslední slabice slova. Proto se vedlejší přízvuk vyskytuje jen u čtyř- a víceslabičných slov. Přízvučná může být krátká i dlouhá slabika.
Dvě přízvučné slabiky nikdy nestojí za sebou, výjimkou jsou složená slova.
maantie silnice maatalous zemědělství Větná intonace ve finštině není příliš výrazná. Promluva vždy začíná ve vyšší poloze a končí poklesem hlasu. Ani otázka běžně nemá stoupavou intonaci.

3 Střídání kmenových souhlásek

Termínem střídání kmenových souhlásek, jinými slovy také střídáním stupňů, označujeme kmenovou alternaci. Ve finštině se slova ohýbají, tj. skloňují a časují, pomocí různých sufixů (znaků, koncovek, slovotvorných přípon ap.), které se připojují ke kmeni slova.

kirja | kniha | kirja-t | knihy
asunto | byt | asunno-ssa-ni | v mém bytě
katu | ulice | kadu-i-lla | na ulicích
kahvi | káva | kahvi-la | kavárna
sana | slovo | sana-sto | slovní zásoba
auto | auto | auto-i-ssa | v autech
huone | pokoj | huonee-ssa-si | ve tvém pokoji

Rozlišujeme dva kmeny:
* vokalický (samohláskový, zkráceně Vkm) - končí na samohlásku
* konsonantní (souhláskový, zkráceně Kkm) - končí na souhlásku
Kmenová alternace se týká vokalického kmene, který může být ve dvou stupních - v silném a slabém. Danou variantu kmene pak vybíráme s ohledem na sufix, který chceme ke kmeni připojit.

Silný stupeň | Slabý stupeň | Silný stupeň
tyttö | tytön äiti (dívčina matka) | kolme tyttöä (tři dívky)
poika | pojan isä (chlapcův otec) | poikana (jako chlapec)

Střídáním stupňů procházejí slova mající v poslední kmenové slabice souhlásky k, p a t. Tyto tři souhlásky (konsonanty) se vyskytují jako gemináty (kk, pp, tt), samostatně (k, p, t) a také v souhláskových párech (např. nk, mp, nt). Střídání stupňů se děje dvěma způsoby, hovoříme o přímém a nepřímém střídání kmenových souhlásek.

Přehled kombinací pro střídání stupňů

Silný stupeň | Slabý stupeň | Přímé | Nepřímé
kk | k | kukka-kukan | asiakas-asiakkaan
pp | p | loppu-lopun | opas-oppaan
tt | t | hattu-hatun | kate-katteen
k | - | alku-alun | maata-makaan
p | v | rapu-ravun | luvata-lupaan
t | d | laatu-laadun | sade-sateen
mp | mm | kampi-kammen | hammas-hampaan
nt | nn | ranta-rannan | tilanne-tilanteen
nk | ng | ranka-rangan | kangas-kankaan
lt | ll | kulta-kullan | allas-altaan
rt | rr | parta-parran | murre-murteen

Méně obvyklé kombinace střídání stupňů

Silný stupeň | Slabý stupeň | Přímé | Nepřímé
hke | hje | - | lahje-lahkeen
rki | rje | järki-järjen | tarjeta-tarkenen
lki | lje | jälki-jäljen | palje-palkeen
uku | uvu | suku-suvun | -
yky | yvy | kyky-kyvyn | -

Ve slovech jako aika (čas) a poika (chlapec) dochází ke změně i – j mezi dvěma samohláskami: aika - ajan, poika - pojan.

3.1 Přímé střídání stupňů

Jde o jednodušší typ střídání, kdy se ve vokalickém kmeni střídá silný a slabý stupeň. To znamená, že silný stupeň je vždy v nominativu (u skloňování jmen) a v infinitivu (u časování sloves).

Skloňování

Všimněte si střídání stupňů v následujících vybraných pádech.

NOM | kukka | ranta | Helsinki | joki
GEN | kukan | rannan | Helsingin | joen
PART | kukkaa | rantaa | Helsinkiä | jokea
INES | kukassa | rannassa | Helsingissä | joessa
ESS | kukkana | rantana | Helsinkinä | jokena

Více viz kap. Pády.

Časování

infinitiv | nukkua | lähteä | uskaltaa
1. os. j. č. | nukun | lähden | uskallan
2. os. j. č. | nukut | lähdet | uskallat
3. os. j. č. | nukkuu | lähtee | uskaltaa
1. os. mn. č. | nukumme | lähdemme | uskallamme
2. os. mn. č. | nukutte | lähdette | uskallatte
3. os. mn. č. | nukkuvat | lähtevät | uskaltavat

3.2 Nepřímé střídání stupňů

U nepřímého střídání stupňů je výchozí tvar slova (nominativ u jmen a infinitiv u sloves) ve slabém stupni. Funguje tedy tak, že slabý stupeň při skloňování a časování převádíme na silný.

Skloňování

NOM | liike | opas | paahdin | tytär
GEN | liikkeen | oppaan | paahtimen | tyttären
PART | liikettä | opasta | paahdinta | tytärtä
INES | liikkeessä | oppaassa | paahtimessa | tyttäressä
ESS | liikkeenä | oppaana | paahtimena | tyttärenä

Časování

infinitiv | suudella | tavata | rohjeta
1. os. j. č. | suutelen | tapaan | rohkenen
2. os. j. č. | suutelet | tapaat | rohkenet
3. os. j. č. | suutelee | tapaa | rohkenee
1. os. mn. č. | suutelemme | tapaamme | rohkenemme
2. os. mn. č. | suutelette | tapaatte | rohkenette
3. os. mn. č. | suutelevat | tapaavat | rohkenevat

U nepřímého střídání stupňů se nestřídá silná a slabá varianta vokalického kmene, ale konsonantní kmen, který je vždy ve slabém stupni, se silnou variantou kmene vokalického. Slabá varianta vokalického kmene u nepřímého střídání stupňů neexistuje.

4 Jména

Mezi jména řadíme ve finštině všechna ohebná slova, která se mohou měnit v čísle a pádě. Jsou to podstatná jména, přídavná jména, zájmena a číslovky.

4.1 Jmenné kategorie a slovní kmeny

Jmenné kategorie jsou číslo a pád (finská jména se tedy skloňují v čísle a pádě). Pádové koncovky připojujeme ke kmeni slova. Kmen slova (vokalický nebo konsonantní) vybíráme podle koncovky.
Všechna jména, včetně zájmen a číslovek, mají stejné koncovky a princip jejich skloňování je stejný. Avšak kmeny některých zájmen a číslovek jsou specifické, proto si jejich skloňování vysvětlíme v samostatných kapitolách a zde se zaměříme na podstatná a přídavná jména.

NOM - silný | INES - slabý | PART - silný | ELAT - slabý
asunto | asunno-ssa | asunto-a | asunno-sta

Finština nemá rod! Všechna podstatná jména, přídavná jména i zájmena mají pouze jeden tvar, který nerozlišuje mužský, ženský ani střední rod. hän on, ona he oni, ony ystävä přítel, přítelkyně opiskelija student, studentka kirjailija spisovatel, spisovatelka opettaja učitel, učitelka hyvä dobrý, dobrá, dobré pieni malý, malá, malé suuri velký, velká, velké kaunis krásný, krásná, krásné Finská jména se dělí na jednokmenná a dvoukmenná.

4.1.1 Jména jednokmenná

Jednokmenná jména mají vždy jen vokalický kmen, který může, ale nemusí procházet střídáním stupňů.
Neexistuje finské jméno pouze s jedním kmenem, který by byl konsonantní.

Jednokmenná jména bez střídání stupňů

U jednokmenných jmen, která nepodléhají střídání stupňů, nerozlišujeme silnou a slabou variantu vokalického kmene. Základní nominativní tvar je zároveň i kmenem.

NOM j. č. | Vkm | GEN | PART
koulu | koulu- | koulu-n | koulu-a
huono | huono- | huono-n | huono-a

Jednokmenná jména s přímým střídáním stupňů

Jednokmenná jména nikdy nepodléhají nepřímému střídání stupňů.

NOM j. č. | Vkm silný | Vkm slabý | GEN | PART
tyttö | tyttö- | tytö- | tytö-n | tyttö-ä
halpa | halpa- | halva- | halva-n | halpa-a

4.1.2 Jména dvoukmenná

Tato jména mají kromě vokalického kmene také kmen konsonantní. Dvoukmenná jména nerozlišují silnou a slabou variantu kmene vokalického, proto se u nich neuplatní přímé, ale pouze nepřímé střídání stupňů. Výjimkou jsou slova zakončená na -si a slova končící na -eus/-uus/-yys.
Více viz kap. Typy skloňování.

Bez střídání stupňů

NOM j. č. | Vkm | Kkm | GEN | PART
kieli | kiele- | kiel- | kielen | kieltä
pieni | piene- | pien- | pienen | pientä
huone | huonee- | huonet- | huoneen | huonetta

S nepřímým střídáním stupňů

NOM j. č. | Vkm | Kkm | GEN | PART
tilanne | tilantee- | tilannet- | tilanteen | tilannetta
rakas | rakkaa- | rakas- | rakkaan | rakasta
soitin | soittime- | soitin- | soittimen | soitinta

4.2 Pády

Finština má čtrnáct pádů a patnáctý akuzativ, který má skutečnou koncovku jedině u osobních zájmen (minu-t, sinu-t, ... atd.) a tázacího zájmena kuka (kene-t), proto jsme jej do tabulky nezařadili.
Většina pádů má stejné koncovky v jednotném i množném čísle, číslo rozlišují změnou kmene (tytö-llä x tytöi-llä). Výjimkou jsou genitiv a illativ mající dvoje koncovky. Instruktiv a komitativ nerozlišují číslo, existují jen v čísle množném.

| Jednotné číslo | Množné číslo
Nominativ (NOM) | tyttö | tytö-t
Genitiv (GEN) | tytö-n, huonee-n | tyttö-j-en, suomalais-ten,
| suomalaise-n | huonei-den/huonei-tten
Partitiv (PART) | tyttö-ä, työ-tä | tyttö-j-ä, töi-tä
Illativ (ILL) | tyttö-ön, työ-hön | tyttöi-hin, töi-hin
| huonee-seen, kuva-an | huonei-siin, kuvi-in
Inessiv (INES) | tytö-ssä | tytöi-ssä
Elativ (ELAT) | tytö-stä | tytöi-stä
Allativ (ALL) | tytö-lle | tytöi-lle
Adessiv (ADES) | tytö-llä | tytöi-llä
Ablativ (ABL) | tytö-ltä | tytöi-ltä
Translativ (TRANS) | tytö-ksi | tytöi-ksi
Essiv (ESS) | tyttö-nä | tyttöi-nä
Abessiv (ABES) | tytö-ttä | tytöi-ttä
Instruktiv (INST) | - | tytöi-n
Komitativ (KOM) | - | tyttöi-ne-en

4.2.1 Tvoření jednotlivých pádů

Podle toho, které kmeny k sobě koncovky vyžadují, můžeme finské pády rozdělit do tří skupin. Pokud nebude označeno jinak, budou všechny tvary uvedené v této kapitole v jednotném čísle.

Vždy silný stupeň Vkm

illativ, essiv a komitativ
Tyto pády jsou v silném vokalickém kmeni u obou variant střídání stupňů.
Přímé střídání

NOM | kaupunki | tulkki
ILL | kaupunkiin | tulkkiin
ESS | kaupunkina | tulkkina
KOM | kaupunkeineen | tulkkeineen

Nepřímé střídání

NOM | parveke | asukas
ILL | parvekkeeseen | asukkaaseen
ESS | parvekkeena | asukkaana
KOM | parvekkeineen | asukkaineen

Komitativ existuje pouze v množném čísle, má jen jednu koncovku. Jednou koncovkou disponuje také essiv. Illativ má koncovky tři, které jsou následující:
-Vn (samohláska + n)
slouží pro slova končící na krátkou samohlásku, která se prodlouží a přidá se -n:

talo | dům | talo-on | do domu
sänky | postel | sänky-yn | do postele

-hVn (h + samohláska + n)
uplatní se u jednoslabičných slov končících na dlouhou samohlásku nebo dvojhlásku

maa | země | maa-han | do země
työ | práce | työ-hön | do práce

-seen
pro víceslabičná slova, která končí na dlouhou samohlásku nebo dvojhlásku, dále také u těch slov, jejichž kmen končí na dlouhou samohlásku (jsou to slova s nepřímým střídáním stupňů)

Lontoo | Londýn | Lontoo-seen | do Londýna
tehdas | továrna | tehtaa-seen | do továrny

Slabý stupeň Vkm u přímého a silný u nepřímého střídání stupňů

nominativ množného čísla, genitiv, inessiv, elativ, allativ, adessiv, ablativ, translativ, abessiv, instruktiv
Přímé střídání

NOM | kauppa | ruoka
NOM mn. č. | kaupat | ruoat
GEN | kaupan | ruoan
INES | kaupassa | ruoassa
ELAT | kaupasta | ruoasta
ALL | kaupalle | ruoalle
ADES | kaupalla | ruoalla
ABLAT | kaupalta | ruoalta
TRANS | kaupaksi | ruoaksi
ABES | kaupatta | ruoatta
INST | kaupoin | ruoin

Nepřímé střídání

NOM | kuningas | keitin
NOM mn. č. | kuninkaat | keittimet
GEN | kuninkaan | keittimen
INES | kuninkaassa | keittimessä
ELAT | kuninkaasta | keittimestä
ALL | kuninkaalle | keittimelle
ADES | kuninkaalla | keittimellä
ABLAT | kuninkaalta | keittimeltä
TRANS | kuninkaaksi | keittimeksi
ABES | kuninkaatta | keittimettä
INST | kuninkain | keittimin

Vždy Kkm, silný stupeň Vkm u slov, která Kkm nemají

Partitiv je jediný pád, který v jednotném čísle využívá konsonantní kmen (pokud jím slovo disponuje). Má dvě koncovky, -a/ä a -ta/-tä:
-a/-ä
uplatní se u jmen, která nemají konsonantní kmen a jejichž kmen končí na krátkou samohlásku
kolme tyttöä tři dívky neljä tuolia čtyři židle -ta/-tä
koncovka pro konsonantní kmeny a kmeny vokalické, které končí na dlouhou samohlásku nebo dvojhlásku
viisi puuta pět stromů kaksi huonetta dva pokoje

4.2.2 Užití pádů

Podle použití a syntaktických rolí (syntaktickými rolemi rozumíme větné členy), ke kterým jsou určité pády předurčeny, je můžeme rozdělit do několika skupin:
* gramatické pády
* lokální pády
* abstraktní lokální pády
* okrajové (marginální) pády

Gramatické pády

nominativ, genitiv, partitiv
Zastávají ve větě gramatické funkce, tzn. že vystupují ve větě v roli podmětu, předmětu a predikativu.
Více viz kap. Základní větné členy. Nominativ
Minä menen töihin. Já jdu do práce. (podmět) Sano se uudelleen! Zopakuj to! (předmět) Olen ulkomaalainen. Jsem cizinec. (predikativ) Suomi on vaikeaa. Finština je těžká. (podmět) Tee se itse! Udělej to sám! (předmět) Se on suomalainen. To je Fin. (predikativ) Genitiv
Minun on mentävä kouluun. (Já) Musím jít do školy. (podmět) Pidämme tauon. Uděláme si přestávku. (předmět) Anteeksi, se on minun. Promiňte, to je moje. (predikativ) Riikan on sanottava se kaikille. Riikka to musí říci všem. (podmět) Hän maksoi kaiken. Zaplatil všechno. (předmět) Onko se sinun? Je to tvoje? (predikativ) Důležitou rolí genitivu je také přivlastňování a funkce přívlastku, kdy genitivní tvary připisují jménům další vlastnosti.
Kaisan kirja Kaisina kniha Pietarin harrastus Pietariho koníček/záliba nuoren isän poika syn mladého otce hyvän kaverin perhe rodina dobrého kamaráda minun miehen auto auto mého muže pienen tytön nukke panenka malého děvčátka ihmisten joukko skupina lidí Pozor! Genitivní přívlastky stojí vždy před jménem, které popisují, i když v češtině tomu tak mnohdy není. Partitiv
Minulla ei ole rahaa. Nemám peníze. (podmět) Anteeksi, minä en puhu suomea. Promiňte, já nemluvím finsky. (předmět) Se on liian kallista. To je příliš drahé. (predikativ) Meillä ei ole autoa. My nemáme auto. (podmět) Anteeksi, puhutteko englantia? Promiňte, mluvíte anglicky? (předmět) Me olemme suomalaisia. My jsme Finové. (predikativ) Dále se partitiv používá k vyjádření míry a neurčitosti.
Osta sata grammaa kinkkua! Kup deset deka šunky! Se kesti tunteja. Trvalo to hodiny. Reseptin mukaan siihen tulee kaksisataa grammaa sokeria. Podle receptu tam patří dvě stě gramů cukru. Partitiv jednotného čísla následuje vždy za číslovkou, a to od čísla dvě dále.
Hänellä on viisi lasta. Má pět dětí. Minulla on kaksi veljeä. Mám dva bratry. Jerellä on neljä sisarusta. Jere má čtyři sourozence.

Lokální pády

inessiv, illativ, elativ, allativ, adessiv, ablativ
Vyjadřují lokalitu, tedy místo, kde se někdo nebo něco nachází. Dělíme je podle následující tabulky:

| Směrové | Statické | Odlukové
| (směrem k, do, na) | (v, na) | (směrem z, od)
Vnitřní | illativ | inessiv | elativ
Vnější | allativ | adessiv | ablativ

Vnitřní pády vyjadřují trojí vztah k nějakému vnitřně vymezenému prostoru:
Inessiv
nacházení se v něm:
Olen nyt töissä. Jsem teď v práci. Olitko tänään koulussa? Byl jsi dnes ve škole? Tapasin hänet kahvilassa. Potkal jsem ji v kavárně. Tänään söimme ravintolassa. Dnes jsme jedli v restauraci. Illativ
dostávání se do něj:
Huomenna menen töihin aikaisemmin. Zítra půjdu do práce dřív. Huomenna minun ei tarvitse mennä kouluun. Zítra nemusím jít do školy. Kutsuin hänet kahvilaan. Pozval jsem ji do kavárny. Huomenna menemme syömään ravintolaan. Zítra se půjdeme najíst do restaurace. Elativ
dostávání se z něj:
Tulin juuri töistä. Zrovna jsem přišla z práce. Milloin tulet koulusta? Kdy přijdeš ze školy? Lähdimme kahvilasta yhdessä. Odešli jsme z kavárny společně. Tulimme myöhään ravintolasta ja minä nukuin pommiin. Přišli jsme pozdě z restaurace a já jsem zaspal. Vnější pády popisují existenci něčeho nebo někoho ve vztahu k vnějšímu prostoru, a to taktéž ve třech polohách:
Adessiv
nacházení se na něm:
Olen rautatieasemalla. Jsem na nádraží. Odotan sinua pysäkillä. Čekám tě na zastávce. Eilen kävin torilla ostamassa hedelmiä. Včera jsem byla na trhu koupit ovoce. Juna seisoo laiturilla kolme. Vlak stojí na třetím nástupišti. Allativ
přibližování se k němu, na něj:
Menen rautatieasemalle. Jdu na nádraží. Näin sinut, kun kävelin pysäkille. Viděla jsem tě, když jsem šla na zastávku. Meidän pitäisi mennä torille ostamaan jotain hedelmiä. Měli bychom jít na trh koupit nějaké ovoce. Juna Tampereelta saapuu laiturille viisi. Vlak z Tampere přijede na páté nástupiště. Ablativ
oddalování se od něj:
Lähdin juuri rautatieasemalta. Zrovna jsem vyrazil od nádraží. Bussi lähti pysäkiltä ajoissa. Autobus odjel ze zastávky včas. Ostin jotain hedelmiä eilen torilta. Koupila jsem nějaké ovoce včera na trhu. Juna Helsinkiin lähtee laiturilta neljä. Vlak do Helsinek odjede ze čtvrtého nástupiště. Lokální pády mají i další využití. Zastupují funkce některých předložek a pádů, které známe z češtiny.
Elativ
ve funkci předložky o:
En tiennyt asiasta mitään. Nic jsem o tom nevěděla. Sinusta oli juuri puhuttu. Zrovna se o tobě mluvilo. Se on romaani elämästä. Je to román o životě. Mistä on kyse? O co se jedná? Adessiv
jako český instrumentál (7. pád), jak, jakým způsobem, za pomoci čeho:
Matkustan mielelläni junalla. Ráda cestuji vlakem. Jussi ajaa kouluun pyörällä. Jezdí do školy na kole. Maksan kortilla. Zaplatím kartou. Maksan käteisellä. Zaplatím hotově. Adessiv
vyjadřující vlastnictví:
Hänellä on uusi tyttöystävä. Má novou přítelkyni. Onko sinulla varaa siihen? Máš na to prostředky? Meillä on vielä aikaa. Máme ještě čas. Heillä ei ole mitään tietoa siitä. Nemají o tom žádné informace. Ablativ
ve funkci příslovce:
Se kuulostaa hyvältä. To zní dobře. Mädäntynyt omena haisee pahalta. Shnilé jablko hrozně smrdí. Näyttää siltä, että kukaan ei tule. Zdá se, že nikdo nepřijde. Asunto näytti modernilta Byt vypadal moderně. Näytät tosi kauniilta. Vypadáš opravdu krásně.

Abstraktní lokální pády

essiv a translativ
Essiv
vyjadřuje roli nebo stav podmětu:
Hän oli siellä matkaoppaana. Odjela tam jako průvodkyně. Olen kipeänä. Jsem nemocná. Hän on toiminut johtajana jo monta vuotta. Působí jako manažer už mnoho let. Viulisti seisoi ryhdikkäänä yleisön edessä. Houslista stál vzpřímeně před publikem. Hän avasi oven ja seisoi siellä alastomana. Otevřel dveře a stál tam nahý. V tranzitivních větách vyjadřuje vztah k předmětu, za jaký je předmět považován, jakým způsobem je užíván.
Pidän häntä hyvänä ystävänä. Považuji ji za dobrou přítelkyni. Kahvi on hyvä juoda kuumana. Kávu je dobré pít horkou. Hän pitää itseään asiantuntijana. Považuje se za odborníka. Translativ
použijeme, chceme-li vyjádřit změnu stavu:
Tulet varmaan sairaaksi. Určitě budeš nemocná (onemocníš). Hän tuli väsyneeksi. Unavila se. Miten oppisi hyväksi ihmiseksi? Jak se naučit být dobrým člověkem? použijeme, nazýváme-li či jmenujeme něco nebo někoho něčím nebo nějakým:
Hänet valittiin uudeksi puheenjohtajaksi. Byla vybrána novou předsedkyní. Häntä sanotaan hyväksi pomoksi. Říká se o něm, že je dobrý šéf. Matiasta kutsutaan Matskuksi. Matiasovi se říká Matsku. Essiv i translativ najdou využití také při vyjadřování času. Essivem odpovídáme na otázku kdy?, jedná-li se o dny v týdnu, svátky, roky a víkend.
maanantaina v pondělí tiistaina v úterý viikonloppuna o víkendu Olen syntynyt vuonna 1988. Narodila jsem se v roce 1988. Jouluna syödään perunasalaattia. O Vánocích se jí bramborový salát. Translativem vyjádříme délku trvání situace.
Lähden vuodeksi opiskelemaan ulkomaille. Jedu na rok studovat do ciziny. Kuinka pitkäksi aikaa jäät sinne? Jak dlouho tam zůstaneš? Aiotko jäädä sinne ainakin viikoksi? Máš v plánu tam zůstat aspoň týden?

Okrajové pády

abessiv, instruktiv, komitativ
Tyto pády se dnes používají většinou v ustálených spojeních, frázích, idiomech a básních.
Abessiv
Vyjadřuje, že něco je nebo se odehrává bez něčeho. Dá se nahradit postpozicí (tj. slovním druhem nahrazujícím předložky) ilman (bez), nejčastěji se vyskytuje ve spojení s MA-infinitivem.
MA-infinitiv v abessivu říká, že činnost zůstala neuskutečněná.
Více viz kap. Infinitivy a participia. Kirja jäi lukematta. Kniha zůstala nepřečtená. Hän kulki pelotta metsässä. Šla lesem beze strachu. Työ jäi tekemättä. Práce zůstala neudělaná. Räntää satoi tauotta. Bez přestávky (bez ustání) padal déšť se sněhem. Instruktiv
Odpovídáme jím na otázku jak?, jakým způsobem? Existuje pouze v množném čísle a dnes se používá víceméně jen v ustálených spojeních.
omin silmin na vlastní oči omin sanoin vlastními slovy kaksin käsin oběma rukama Více se instruktiv používá ve spojení s E-infinitivem. Více viz kap. Infinitivy a participia. Komitativ
Obvykle je nahrazován postpozicí kanssa (s). Existuje jen v množném čísle, i když označuje jednoho člověka nebo věc.
Jedná se o nejméně používaný pád. Tuletteko lapsinenne? Přijdete s dětmi? Vihdoin hän saapui kauniine vaimoineen. Konečně dorazil i se svou krásnou ženou. K podstatnému jménu v komitativu vždy náleží posesivní sufix. Více viz kap. Posesivní sufixy.

4.3 Typy skloňování

Stejný princip skloňování a stejné koncovky platí ve finštině pro všechna jména. Skloňování některých zájmen a číslovek je však výjimečné, proto si je vysvětlíme v samostatných kapitolách, zde se zaměříme na podstatná a přídavná jména. Jejich skloňovací typy rozdělíme na dvě základní skupiny, slova končící na samohlásky a slova končící na souhlásky.

4.3.1 Slova končící na samohlásku

a, i, o, u, y, ä, ö, dvojhláska

Nejjednodušší skupina jednokmenných slov. Vokalický kmen může mít silnou a slabou variantu, silný stupeň je vždy v základním tvaru, probíhá pouze přímé střídání stupňů.
Pozor na rozdílné stupně v genitivu a partitivu!

NOM | myyjä | lintu | yö
GEN | myyjä-n | linnu-n | yö-n
PART | myyjä-ä | lintu-a | yö-tä
ILL | myyjä-än | lintu-un | yö-hön

e-kmeny

Slova končící v nominativu jednotného čísla na -i, které se ve kmeni mění v -e. Dělíme je dále na jednokmenná a dvojkmenná.
Ne každé slovo, které v nominativu jednotného čísla končí na -i, je e-kmen. jednokmenná (pouze Vkm)

NOM | kivi | lehti | joki
GEN | kive-n | lehde-n | joe-n
PART | kive-ä | lehte-ä | joke-a
ILL | kive-en | lehte-en | joke-en

Uplatňuje-li se střídání stupňů, pak jedině přímé.
dvoukmenná

NOM | kieli | pieni | suuri
GEN | kiele-n | piene-n | suure-n
PART | kiel-tä | pien-tä | suur-ta
ILL | kiele-en | piene-en | suure-en

-e

Jsou dvoukmenná.
Vkm:
huone + e → huonee- Kkm:
huone + t → huonet-

NOM | kone | käsite | luonne
GEN | konee-n | käsittee-n | luontee-n
PART | konet-ta | käsite-tä | luonnet-ta
ILL | konee-seen | käsittee-seen | luontee-seen

Podléhají-li tato jména střídání stupňů, pak jedině nepřímému.

-si

Předchází samohláska nebo dvojhláska.
Jsou dvoukmenná, přičemž vokalický kmen rozlišuje silný i slabý stupeň.
Vkm silný:
su-si + te → sute- Vkm slabý:
su-si + de → sude- Kkm:
su-si + t → sut-

NOM | vesi | vuosi | käsi
GEN | vede-n | vuode-n | käde-n
PART | vet-tä | vuot-ta | kät-tä
ILL | veteen | vuoteen | käteen

-si

Předchází n nebo r.

NOM | varsi | kynsi | hirsi
GEN | varre-n | kynne-n | hirre-n
PART | vart-ta | kynt-tä | hirt-tä
ILL | varteen | kynteen | hirteen

4.3.2 Slova končící na souhlásku

Jmen, která končí na souhlásku, je několik skupin.

-nen

Dvoukmenná jména, nepodléhají střídání stupňů.
Vkm:
surulli-nen + se → surullise- Kkm:
surulli-nen + s → surullis-

NOM | onnellinen | varovainen | mielenkiintoinen
GEN | onnellise-n | varovaise-n | mielenkiintoise-n
PART | onnellis-ta | varovais-ta | mielenkiintois-ta
ILL | onnellise-en | varovaise-en | mielenkiintoise-en

-in

Jména dvoukmenná, která mohou podléhat pouze nepřímému střídání stupňů.
Vkm:
paahdi-n + me → paahtime- Kkm: je stejný jako tvar nominativu jednotného čísla.

NOM | soitin | keitin | puhelin
GEN | soittime-n | keittime-n | puhelime-n
PART | soitin-ta | keitin-tä | puhelin-ta
ILL | soittime-en | keittime-en | puhelime-en

-us/-ys

Dvoukmenná slova bez střídání stupňů, odvozená od sloves.
Vkm:
rakennu-s + kse → rakennukse- Kkm: stejný jako tvar nominativu jednotného čísla.

NOM | vastaus | kysymys | lupaus
GEN | vastaukse-n | kysymykse-n | lupaukse-n
PART | vastaus-ta | kysymys-tä | lupaus-ta
ILL | vastaukse-en | kysymykse-en | lupaukse-en

-eus/-uus/-yys

Dvoukmenná jména se silným i slabým stupněm u vokalického kmene. Odvozená od přídavných a podstatných jmen.
Vkm silný:
kosteu-s + te → kosteute- Vkm slabý:
kosteu-s + de → kosteude- Kkm:
kosteu-s + t → kosteut-

NOM | kauneus | ystävyys | kirjallisuus
GEN | kauneude-n | ystävyyde-n | kirjallisuude-n
PART | kauneut-ta | ystävyyt-tä | kirjallisuut-ta
ILL | kauneute-en | ystävyyte-en | kirjallisuute-en

-os/-ös, -es

Dvoukmenná jména, nepodléhají střídání stupňů.
Vkm:
jäännö-s + kse → jäännökse- Kkm: stejný jako nominativ jednotného čísla.

NOM | laitos | käännös | vihannes
GEN | laitokse-n | käännökse-n | vihannekse-n
PART | laitos-ta | käännös-tä | vihannes-ta
ILL | laitokse-en | käännökse-en | vihannekse-en

-is

Dvoukmenná jména s možností nepřímého střídání stupňů.
Vkm:
kauri-s + i → kaurii- Kkm: stejný jako tvar nominativu jednotného čísla.

NOM | kaunis | raitis | ruumis
GEN | kaunii-n | raittii-n | ruumii-n
PART | kaunis-ta | raitis-ta | ruumis-ta
ILL | kaunii-seen | raittii-seen | ruumii-seen

-as

Tvoří dva kmeny a uplatňují pouze nepřímé střídání stupňů.
Vkm:
asuka-s + a → asukkaa- Kkm: stejný jako tvar nominativu jednotného čísla.

NOM | opas | taivas | saapas
GEN | oppaa-n | taivaa-n | saappaa-n
PART | opas-ta | taivas-ta | saapas-ta
ILL | oppaa-seen | taivaa-seen | saappaa-seen

-ut/-yt

Dvoukmenná jména, která nepodléhají střídání stupňů.
Vkm:
ohu-t + e → ohue- Kkm: stejný jako tvar nominativu jednotného čísla.

NOM | olut | lyhyt | kevyt
GEN | olue-n | lyhye-n | kevye-n
PART | olut-ta | lyhyt-tä | kevyt-tä
ILL | olue-en | lyhye-en | kevye-en

-el, -en, -er, -al, -ar/-är

Dvoukmenná jména, u kterých je opět možné nepřímé střídání stupňů.
Vkm:
kyyne-l + e → kyynele- Kkm: stejný jako tvar nominativu jednotného čísla.

NOM | askel | jäsen | manner | tytär | sammal
GEN | askele-n | jäsene-n | mantere-n | tyttäre-n | sammale-n
PART | askel-ta | jäsen-tä | manner-ta | tytär-tä | sammal-ta
ILL | askele-en | jäsene-en | mantere-en | tyttäre-en | sammale-en

4.4 Množné číslo

Znakem množného čísla je ve finštině -i-, které se připojuje k vokalickému kmeni slova. Množné -i- může způsobit změny koncové samohlásky, přičemž různé samohlásky podléhají různým změnám. Pádové koncovky jsou stejné jako v čísle jednotném a stejná pravidla platí také pro střídání stupňů. Výjimkou jsou tvary množného čísla u genitivu, partitivu a illativu, které si proto vysvětlíme zvlášť.
Všechny kmeny množného čísla jsou uvedeny ve své silné podobě, obsahují-li souhlásky uplatňující kmenovou variaci. Pády, ve kterých jsou konkrétní slova skloňována, jsou vybrány tak, aby bylo případné střídání stupňů zřetelné.

4.4.1 Kmeny zakončené na jinou samohlásku než -a nebo -ä

o, u, y, ö

Takto zakončené kmeny v množném čísle přibírají -i- a nijak se nemění.
o + i → oi u + i → ui y + i → yi ö + i → öi

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | Příklad
talo | talo- | taloi- | taloissa
satu | satu- | satui- | saduissa
sänky | sänky- | sänkyi- | sängyissä
tyttö | tyttö- | tyttöi- | tytöillä

-e

Jedná se o e-kmeny, slova končící na -nen, -us/-ys, -ut/-yt a -in.
e + i → i U e-kmenů vypadá kmen množného čísla stejně jako nominativ jednotného čísla.

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | Příklad
kieli | kiele- | kieli- | kielissä
ihminen | ihmise- | ihmisi- | ihmisillä
vastaus | vastaukse- | vastauksi- | vastauksissa
puhelin | puhelime- | puhelimi- | puhelimista

-i

Patří sem jména, která v nominativu jednotného čísla končí na -i, přičemž se nejedná o e-kmeny.
i + i → ei

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | Příklad
tuoli | tuoli- | tuolei- | tuoleilla
kaappi | kaappi- | kaappei- | kaapeissa
luuri | luuri- | luurei- | luureista
sipuli | sipuli- | sipulei- | sipuleilla

Dlouhá samohláska

U dlouhých samohlásek druhá z nich vypadává a je nahrazena koncovkou množného čísla -i-. Patří sem především jména, která v nominativu jednotného čísla končí na -e a -as/-äs.
aa + i → ai ai + i → ai ee + i → ei uu + i → ui yy + i → yi ää + i → äi

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | Příklad
tehdas | tehtaa- | tehtai- | tehtaista
hai | hai- | hai- | haissa
huone | huonee- | huonei- | huoneissa
kuu | kuu- | kui- | kuilla
kyy | kyy- | kyi- | kyiltä
pää | pää- | päi- | päiden

Dvojhláska

U těchto kmenů první samohláska vypadává, druhá se posune na první místo a za ní následuje množné -i-.
ie + i → ei uo + i → oi yö + i → öi

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | Příklad
tie | tie- | tei- | teillä
suo | suo- | soi- | soissa
työ | työ- | töi- | töissä

4.4.2 Kmeny zakončené na -a nebo -ä

U vokalických kmenů zakončených na -a a -ä závisí změny na počtu slabik a na samohlásce, která koncovému -a nebo -ä předchází.

Dvouslabičné kmeny na -ä

-ä vždy vypadne.
ä + i → i

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | Příklad
kynä | kynä- | kyni- | kynillä
pöytä | pöytä- | pöyti- | pöydiltä
hyvä | hyvä- | hyvi- | hyvissä

Dvouslabičné kmeny na -a

Dělíme je do dvou skupin.
* o nebo u v první slabice
a + i → i

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | Příklad
poika | poika- | poiki- | pojilla
juna | juna- | juni- | junissa
kova | kova- | kovi- | kovista

* i, e nebo a v první slabice
a + i → oi

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | Příklad
kirja | kirja- | kirjoi- | kirjoissa
kissa | kissa- | kissoi- | kissoilla
halpa | halpa- | halpoi- | halvoilla

U dvouslabičných kmenů, které mají v první slabice dvojhlásku, rozhoduje vždy první samohláska dvojhlásky.
au + i → oi eu + i → oi oi + i → i uo + i → i

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | Příklad
sauna | sauna- | saunoi- | saunoissa
reuna | reuna- | reunoi- | reunoilla
koira | koira- | koiri- | koirille
ruoka | ruoka- | ruoki- | ruoissa

Troj- a víceslabičné kmeny na -a nebo -ä

U víceslabičných slov končících na -a nebo -ä při připojení množného -i-
* koncové -a nebo -ä odpadne
a/ä + i → i Patří sem přídavná jména a dále jména podstatná zakončená na -ma/-mä, -lma/-lmä, -va/-vä, -eä/-eä, -aja/-äjä

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | Příklad
ahkera | ahkera- | ahkeri- | ahkerissa
jyrkkä | jyrkkä- | jyrkki- | jyrkille
asema | asema- | asemi- | asemilta
opettaja | opettaja- | opettaji- | opettajille
käytävä | käytävä- | käytävi- | käytävissä
ongelma | ongelma- | ongelmi- | ongelmista
lipeä | lipeä- | lipei- | lipeillä

* vznikne dvojhláska -oi-/-öi-
a/ä + i → oi/öi Jedná se o podstatná jména zakončená na -na/-nä, -la/-lä, -ra/-rä, -kka/-kkä, -ija/-ijä.

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | Příklad
ikkuna | ikkuna- | ikkunoi- | ikkunoilla
tekijä | tekijä- | tekijöi- | tekijöille
tavara | tavara- | tavaroi- | tavaroissa
mansikka | mansikka- | mansikkoi- | mansikoista
kahvila | kahvila- | kahviloi- | kahviloissa

U víceslabičných slov, která končí na -a nebo -ä, je při tvorbě množného čísla rozhodující slovní druh! Přídavná jména dávají přednost první variantě, kdy -a nebo -ä vypadává, i pokud končí na některou z kombinací hlásek -na/-nä, -la/-lä, -ra/-rä, zatímco u podstatných jmen v těchto případech vzniká dvojhláska -oi/-öi.

hankala | obtížný | hankalissa | v obtížných
ravintola | restaurace | ravintoloissa | v restauracích

4.4.3 Množné číslo jmen na -si a -eus/-uus/-yys

U této skupiny slov tvar kmene množného čísla nezávisí na tvaru kmene jednotného čísla.

-si

Zde má nominativ jednotného čísla stejný tvar jako kmen množného čísla.

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | Příklad
uusi | uute- | uusi- | uusissa
kynsi | kynte- | kynsi- | kynsiltä
vuosi | vuote- | vuosi- | vuosilla
varsi | varte- | varsi- | varsille

-eus/-uus/-yys

Tato jména tvoří kmen množného čísla pomocí -ksi.
totuu-s + ksi → totuuksi-

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | Příklad
teollisuus | teollisuute- | teollisuuksi- | teollisuuksissa
hyvyys | hyvyyte- | hyvyyksi- | hyvyyksiltä
tilaisuus | tilaisuute- | tilaisuuksi- | tilaisuuksissa
valkeus | valkeute- | valkeuksi- | valkeuksille

4.4.4 Partitiv množného čísla

Partitivní koncovky množného čísla jsou stejné jako v čísle jednotném a opět v silném stupni vokalického kmene.

-a/-ä

* u jmen, jejichž kmen množného čísla končí na -i-

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | PART mn. č.
kuva | kuva- | kuvi- | kuvia
ihana | ihana- | ihani- | ihania
järvi | järve- | järvi- | järviä
kieli | kiele- | kieli- | kieliä
nainen | naise- | naisi- | naisia
kyynel | kyynele- | kyyneli- | kyyneliä
pieni | piene- | pieni- | pieniä
vastaus | vastaukse- | vastauksi- | vastauksia
opettaja | opettaja- | opettaji- | opettajia

* u dvouslabičných jmen, jejichž kmen jednotného čísla končí na krátkou samohlásku, množné -i- se mezi dvěma samohláskami mění na -j

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | PART mn. č.
katto | katto- | kattoi- | kattoja
tyttö | tyttö- | tyttöi- | tyttöjä
kakku | kakku- | kakkui- | kakkuja
sänky | sänky- | sänkyi- | sänkyjä
lasi | lasi- | lasei- | laseja
kassi | kassi- | kassei- | kasseja
pankki | pankki- | pankkei- | pankkeja
huivi | huivi- | huivei- | huiveja

-ta/-tä

* dvouslabičná jména, jejichž kmen jednotného čísla končí dvěma samohláskami

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | PART mn. č.
kone | konee- | konei- | koneita
maa | maa- | mai- | maita
ohut | ohue- | ohui- | ohuita
rikas | rikkaa- | rikkai- | rikkaita
työ | työ- | töi- | töitä

* tří- a víceslabičná slova v nominativu jednotného čísla končící na -i a v kmeni množného čísla na -ei

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | PART mn. č.
lääkäri | lääkäri- | lääkärei- | lääkäreitä
kumppani | kumppani- | kumppanei- | kumppaneita
naapuri | naapuri- | naapurei- | naapureita
kaapeli | kaapeli- | kaapelei- | kaapeleita

* tří- a víceslabičná slova, jejichž kmen končí v množném čísle na -oi/-öi nebo -ei

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | PART mn. č.
opiskelija | opiskelija- | opiskelijoi- | opiskelijoita
näyttelijä | näyttelijä- | näyttelijöi- | näyttelijöitä
vaikea | vaikea- | vaikei- | vaikeita
lusikka | lusikka- | lusikoi- | lusikoita

4.4.5 Genitiv množného čísla

Genitiv množného čísla se výrazně liší od čísla jednotného. Má tři koncovky, které se na rozdíl od koncovky jednotného čísla pojí s vokalickým kmenem v silnému stupni a s konsonantním kmenem.

-en

* kmen množného čísla končí na -i-

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | GEN mn. č.
poika | poika- | poiki- | poikien
huoltaja | huoltaja- | huoltaji- | huoltajien
kamala | kamala- | kamali- | kamalien
joki | joke- | joki- | jokien
kivi | kive- | kivi- | kivien

* jména, která v nominativu jednotného čísla končí na -si

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | GEN mn. č.
vesi | vete- | vesi- | vesien
käsi | käte- | käsi- | käsien
varsi | varte- | varsi- | varsien
kansi | kante- | kansi- | kansien

* jména, která v nominativu jednotného čísla končí na krátkou samohlásku a mají kmen množného čísla zakončený na -oi/-öi nebo -ui/-yi, množné -i- se mezi dvěma samohláskami mění na -j

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | GEN mn. č.
talo | talo- | taloi- | talojen
kirja | kirja- | kirjoi- | kirjojen
vanha | vanha- | vanhoi- | vanhojen
sata | sata- | satoi- | satojen

* jména končící v nominativu jednotného čísla na -i, koncovka se přidává přímo k základnímu tvaru jednotného čísla

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | GEN mn. č.
pankki | pankki- | pankkei- | pankkien
kaupunki | kaupunki- | kaupunkei- | kaupunkien
lasi | lasi- | lasei- | lasien
tuoli | tuoli- | tuolei- | tuolien

-den/-tten

* jména, která mají kmen množného čísla končící na -Vi-

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | GEN mn. č. | GEN mn. č.
|  |  | -den | -tten
kone | konee- | konei- | koneiden | koneitten
opas | oppaa- | oppai- | oppaiden | oppaitten
olut | olue- | olui- | oluiden | oluitten
tie | tie- | tei- | teiden | teitten
maa | maa- | mai- | maiden | maitten
suo | suo- | soi- | soiden | soitten

* troj- a víceslabičná jména, která v nominativu jednotného čísla končí na -a nebo -ä a jejich kmen množného čísla na -Vi- (oi/öi nebo ei)

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | GEN mn. č. | GEN mn. č.
|  |  | -den | -tten
tekijä | tekijä- | tekijöi- | tekijöiden | tekijöitten
tärkeä | tärkeä- | tärkei- | tärkeiden | tärkeitten
sairaala | sairaala- | sairaaloi- | sairaaloiden | sairaaloitten
mustikka | mustikka- | mustikoi- | mustikoiden | mustikoitten

-ten

Připojuje se ke konsonantnímu kmeni.

NOM j. č. | Vkm j. č. | Kkm | GEN mn. č.
mies | miehe- | mies- | miesten
nuori | nuore- | nuor- | nuorten
saari | saare- | saar- | saarten
ihminen | ihmise- | ihmis- | ihmisten
kyynel | kyynele- | kyynel- | kyynelten
kerros | kerrokse- | kerros- | kerrosten

Koncovka -ten může být nahrazena koncovkou -en za vokalickým kmenem.

NOM j. č. | Kkm + -ten | Vkm + -en
mies | miesten | miehien
kyynel | kyynelten | kyynelien
ihminen | ihmisten | ihmisien
kerros | kerrosten | kerroksien

4.4.6 Illativ množného čísla

Stejně jako v čísle jednotném, má také v množném čísle illativ tři koncovky, které se pojí se silným vokalickým kmenem.

-in

U jmen, jejichž kmen množného čísla končí na krátkou samohlásku, tzn. vždy -i-.

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | ILL mn. č.
kuva | kuva- | kuvi- | kuviin
satama | satama- | satami- | satamiin
käännös | käännökse- | käännöksi- | käännöksiin
kuukausi | kuukaute- | kuukausi- | kuukausiin
järvi | järve- | järvi- | järviin

-hin

U jmen, jejichž kmen množného čísla končí na dvojhlásku.

NOM j. č. | Vkm j. č. | Vkm mn. č. | ILL mn. č.
matto | matto- | mattoi- | mattoihin
käry | käry- | käryi- | käryihin
keittiö | keittiö- | keittiöi- | keittiöihin
haltija | haltija- | haltijoi- | haltijoihin
kylpylä | kylpylä- | kylpylöi- | kylpylöihin
puu | puu- | pui- | puihin

-siin

Pro jména, která mají v jednotném čísle illativní koncovku -seen.

NOM j. č. | ILL j. č. | Vkm mn. č. | ILL mn. č.
murre | murtee-seen | murtei- | murteisiin
raskas | raskaa-seen | raskai- | raskaisiin
valmis | valmii-seen | valmii- | valmiisiin
vapaa | vapaa-seen | vapai- | vapaisiin

U těchto slov je možná také koncovka -hin, protože kmen v množném čísle končí na dvojhlásku. Koncovka -siin je však běžnější.

4.5 Zvláštnosti skloňování

Některá finská jména mohou kolísat mezi dvěma typy skloňování, u některých mohou alternovat kmeny množného čísla i koncovky pádů, u dalších jmen se mohou objevit zvláštnosti při střídání stupňů. Právě taková jména si ukážeme v následující kapitole.

Dvojí skloňování

S tímto jevem se setkáme u slov končících na -el, -er, -en, -är/-ar a -al.

J. č. | Typ 1 | Typ 2
NOM | askel | manner | askele | mantere
GEN | askelen | manteren | askeleen | mantereen
PART | askelta | mannerta | askeletta | manteretta
ILL | askeleen | mantereen | askeleeseen | mantereeseen

Mn. č. | Typ 1 | Typ 2
NOM | askelet | manteret | askeleet | mantereet
GEN | askelien/ | manterien/ | askeleiden | mantereiden
| askelten | mannerten |  |
PART | askelia | manteria | askeleita | mantereita
ILL | askeliin | manteriin | askeleisiin | mantereisiin

Typ 1 - klasické skloňování slov končících na -el, -er, -en, -är/-ar a -al, jak bylo uvedeno dříve.
Typ 2 - skloňování podle slov, která končí v nominativu jednotného čísla na -e.
Více viz kap. Typy skloňování. Ne všechna slova tohoto typu podléhají dvojímu skloňování!

Alternace kmene množného čísla

Kmen množného čísla může alternovat u některých podstatných jmen, která končí na -na/-nä, -ra/-rä a -la/-lä.

NOM j. č. | GEN mn. č. | GEN mn. č. | PART mn. č. | PART mn. č. | ILL mn. č. | ILL mn. č.
| -i- | -oi-/-öi- | -i- | -oi-/-öi- | -i- | -oi-/-öi-
omena | omenien | omenoi- | omenia | omenoita | omeniin | omenoi-
|  | den |  |  |  | hin
käpälä | käpälien | käpälöi- | käpäliä | käpälöitä | käpäliin | käpälöihin
|  | den |  |  |  |
äpärä | äpärien | äpäröiden | äpäriä | äpäröitä | äpäriin | äpäröihin

Alternace pádových koncovek

Pádové koncovky genitivu a partitivu množného čísla mohou kolísat u některých víceslabičných jmen.
-a/-ä

NOM j. č. | GEN mn. č. | GEN mn. č. | PART mn. č. | PART mn. č.
| -en | -den | -a/-ä | -ta/-tä
areena | areenojen | areenoiden | areenoja | areenoita
sairaala | sairaalojen | sairaaloiden | sairaaloja | sairaaloita
kollega | kollegojen | kollegoiden | kollegoja | kollegoita
mansikka | mansikkojen | mansikoiden | mansikkoja | mansikoita

-o/-ö

NOM j. č. | GEN mn. č. | GEN mn. č. | PART mn. č. | PART mn. č.
| -en | -den | -a/-ä | -ta/-tä
henkilö | henkilöjen | henkilöiden | henkilöjä | henkilöitä
numero | numerojen | numeroiden | numeroja | numeroita
vartalo | vartalojen | vartaloiden | vartaloja | vartaloita
komero | komerojen | komeroiden | komeroja | komeroita

-i

NOM j. č. | GEN mn. č. | GEN mn. č. | PART mn. č. | PART mn. č.
| -en | -den | -a/-ä | -ta/-tä
paperi | paperien | papereiden | papereja | papereita
kumppani | kumppanien | kumppaneiden | kumppaneja | kumppaneita
systeemi | systeemien | systeemeiden | systeemejä | systeemeitä
rumpali | rumpalien | rumpaleiden | rumpaleja | rumpaleita

-u/-y

NOM j. č. | GEN mn. č. | GEN mn. č. | PART mn. č. | PART mn. č.
| -en | -den | -a/-ä | -ta/-tä
menettely | menettelyjen | menettelyiden | menettelyjä | menettelyitä
kokeilu | kokeilujen | kokeiluiden | kokeiluja | kokeiluita
järjestely | järjestelyjen | järjestelyiden | järjestelyjä | järjestelyitä
soittelu | soittelujen | soitteluiden | soitteluja | soitteluita

Alternace silného a slabého stupně Vkm

Silný a slabý vokalický kmen může kolísat u jmen zakončených na -kka/-kkä a -kko/-kkö v koncovkách genitivu a partitivu množného čísla. Kmen je silný nebo slabý v závislosti na zvolené koncovce:

Koncovka | Vkm
-en, -a/-ä | silný
-den, -ta/-tä | slabý

NOM j. č. | GEN mn. č. | PART mn. č.
kirsikka | kirsikkojen | kirsikoiden | kirsikkoja | kirsikoita
klassikko | klassikkojen | klassikoiden | klassikkoja | klassikoita
yksikkö | yksikköjen | yksiköiden | yksikköjä | yksiköitä
kännykkä | kännykköjen | kännyköiden | kännykköjä | kännyköitä

4.6 Stupňování přídavných jmen

Stupňování přídavných jmen ve 2. a 3. stupni (například mladý - mladší - nejmladší) se provádí pomocí přípon, které se vážou u přímého střídání kmenových souhlásek na slabý stupeň vokalického kmene a na silný stupeň vokalického kmene u nepřímého střídání kmenových souhlásek. Mají svá pravidla skloňování.

2. stupeň (komparativ)

Vytváříme pomocí přípony -mpi. Její skloňování vypadá následovně:

| j. č. | mn. č.
NOM | -mpi | -mmat/-mmät
Vkm slabý | -mma-/-mmä- | -mmi-
Vkm silný | -mpa-/-mpä- | -mpi-

nuori (mladý): Vkm nuore-

| j. č. | mn. č.
NOM | nuorempi | nuoremmat
GEN | nuoremman | nuorempien
PART | nuorempaa | nuorempia
ADES | nuoremmalla | nuoremmilla

Dvouslabičná přídavná jména na -a/-ä mají změnu na -e.
vanha → vanhempi halpa → halvempi paha → pahempi

3. stupeň (superlativ)

Přípona 3. stupně je -in, skloňujeme ji následovně:

| j. č. | mn. č.
NOM | -in | -immat/-mmät
Vkm slabý | -imma-/-immä- | -immi-
Vkm silný | -impa-/-impä- | -impi-

nuori (mladý): Vkm nuore-

| j. č. | mn. č.
NOM | nuorin | nuorimmat
GEN | nuorimman | nuorimpien
PART | nuorimpaa | nuorimpia
ADES | nuorimmalla | nuorimmilla

Superlativní přípona může mít vliv na kmen a zapříčinit jeho změny. Změny se dějí podle toho, jak je přídavné jméno zakončeno v nominativu jednotného čísla:
o, u, y, ö - zůstávají beze změny

1. stupeň | Vkm | 3. stupeň
huono | huono- | huonoin
tuttu | tutu- | tutuin
söpö | söpö- | söpöin

a, e, ä - vypadávají

1. stupeň | Vkm | 3. stupeň
kuuma | kuuma- | kuumin
lyhyt | lyhye- | lyhyin
köyhä | köyhä- | köyhin

i, ii - mění se na -e

1. stupeň | Vkm slabý | 3. stupeň
kallis | kallii- | kallein
kaunis | kaunii- | kaunein
kiltti | kilti- | kiltein

dlouhá samohláska - druhá vypadává

1. stupeň | Vkm slabý | 3. stupeň
rikas | rikkaa- | rikkain
terve | tervee- | tervein
vapaa | vapaa- | vapain

si - zde se přípona -in nedává za vokalický kmen, ale rovnou na konec slova

1. stupeň | 3. stupeň
uusi | uusin
täysi | täysin

Nepravidelné stupňování

1. stupeň | 2. stupeň | 3. stupeň
hyvä (dobrý) | parempi | paras
pitkä (dlouhý) | pitempi | pisin

Srovnávání

Ve finštině srovnáváme pomocí slovíčka kuin (než) nebo pomocí partitivu.
Hän on vanhempi kuin minä. On je starší než já. Minä olen sinua nuorempi. Já jsem mladší než ty. Kukaan ei ole siinä minua parempi. Nikdo v tom není lepší než já. Hän luulee olevansa älykkäämpi kuin me kaikki muut. On si myslí, že je chytřejší než my všichni ostatní. Sinä olet varmasti nuorempi kuin minä. Ty jsi určitě mladší než já.

4.7 Posesivní sufixy

Posesivní (přivlastňovací) sufixy jsou přípony, které vyjadřují osobu vlastníka, a mohou tak nahradit genitivní tvar osobního zájmena. Finština má šest posesivních sufixů. 1. a 2. osoba rozlišuje číslo, ale sufix 3. osoby je z tohoto hlediska neutrální.

| j. č. | mn. č.
1. | -ni | -mme
2. | -si | -nne
3. | -nsa/-nsä/-Vn | -nsa/-nsä/-Vn

Posesivní sufix se ve spisovném jazyce použije tehdy, když ve jmenné frázi (v hierarchickém seskupení jmen, kdy vedoucím členem je podstatné jméno, např. jeho krásná mladá žena) je nebo by mohl být genitiv osobního zájmena vyjadřující přivlastňování: minun, sinun, hänen, meidän, teidän, heidän.
minun vanha tuttavani můj starý známý heidän isossa talossaan v jejich velkém domě meidän uudessa asunnossamme v našem novém bytě hänen uusi kaverinsa její nový kamarád teidän vaimonne vaše manželka sinun huoneesi tvůj pokoj minun uuteen kotiini do mého nového domova Sufix se přidává jen řídícímu podstatnému jménu, ne k přívlastkům (vanha, iso). Nepoužívá se, pokud je ve frázi genitiv vyjadřující přivlastňování, který není genitivem osobního zájmena.
Marjan kirja Marjina kniha Virtasten talo dům Virtanenových Jussin ajatus Jussiho nápad Lauran asunto Lauřin byt Kekkosen puheessa v Kekkonenově proslovu Saaran kirjahylly Sářina knihovna Tiihosen konserttiin na Tiihonenův koncert S posesivními sufixy se kromě jmenných frází (výše uvedených) setkáváme u infinitních konstrukcí a agentního participia.
Více viz kap. Infinitivy a participia.

Připojení posesivního sufixu

Pokud se posesivní sufix připojuje přímo ke kmeni, tzn. není mezi ním a kmenem slova pádová koncovka, váže se na silný stupeň vokalického kmene. Taková situace nastane v nominativu jednotného i množného čísla a v genitivu jednotného čísla.

| j. č. | mn. č.
NOM | käsi - käte-ni | kädet - käte-ni
GEN | käden - käte-ni | käsien - käsieni
PART | kättä - kättä-ni | käsiä - käsiä-ni
ILL | käteen - kätee-ni | käsiin - käsii-ni
INES | kädessä - kädessä-ni | käsissä - käsissä-ni
ELAT | kädestä - kädestä-ni | käsistä - käsistä-ni
ALL | kädelle - kädelle-ni | käsille - käsille-ni
ADES | kädellä - kädellä-ni | käsillä - käsillä-ni
ABL | kädeltä - kädeltä-ni | kädeltä - kädeltä-ni
TRANS | kädeksi - kädekse-ni | käsiksi - käsikse-ni
ESS | kätenä - kätenä-ni | käsinä - käsinä-ni

NOM j. i mn. č. a GEN j. č.: pokud k těmto pádům přidáme posesivní sufix, jejich tvary budou stejné (viz tabulka a zvýrazněné tvary), koncovky (-t, -n) jím budou nahrazeny. O jaký pád se jedná, poznáme až z kontextu.
Olen murtanut käteni. Zlomil jsem si ruku. (GEN j. č.) Käteni ovat likaiset. Mám špinavé ruce. (NOM mn. č.) Käteni on murtunut. Mám zlomenou ruku. (NOM j. č.) ILL a PART j. č.: u slov končících na -a/-ä jsou tvary s posesivními sufixy opět shodné, -n z illativní koncovky je nahrazeno sufixem, a to ve všech osobách.
Hän ei löytänyt päiväkirjaansa mistään. Nemohl svůj deník nikde najít. Hän ei kirjoittanut siitä päiväkirjaansa sanaakaan. Nenapsal si o tom do deníku ani slovo. Ve všech ostatních pádech následuje posesivní sufix až po pádové koncovce. Slovo skloňujeme jako obvykle a až za koncovku přidáme sufix.
talossamme v našem domě asunnostasi z tvého bytu tyttärellenne pro vaši dceru TRANS: u koncovky translativu -ksi dochází před posesivním sufixem ke změně na -kse.
Tuletko vaimokseni? Staneš se mou ženou? Valitsimme hänet uudeksi puheenjohtajaksemme. Vybrali jsme ho naším novým předsedou.

Posesivní sufix 3. osob

Pro sufix 3. osoby obou čísel použijeme namísto varianty -nsa/-nsä variantu -Vn v případě, že pádová koncovka končí na krátkou samohlásku. Podoba sufixu -Vn se v dnešní finštině použije spíše, druhá verze -nsa/-nsä není nesprávná, ale může znít zastarale. Variantu -Vn nelze uplatnit pro nominativ, genitiv a illativ obou čísel (zvýrazněné tvary v tabulce).

| j. č. | mn. č.
NOM | tyttö - tyttö-nsä | tytöt - tyttö-nsä
GEN | tytön - tyttö-nsä | tyttöjen - tyttöje-nsä
PART | tyttöä - tyttöä-än | tyttöjä - tyttöjä-än
ILL | tyttöön - tyttöö-nsä | tyttöihin - tyttöihi-nsä
INES | tytössä - tytössä-än | tytöissä - tytöissä-än
ELAT | tytöstä - tytöstä-än | tytöistä - tytöistä-än
ALL | tytölle - tytölle-en | tytöille - tytöille-en
ADES | tytöllä - tytöllä-än | tytöillä - tytöillä-än
ABL | tytöltä - tytöltä-än | tytöiltä - tytöiltä-än
TRANS | tytöksi - tytökse-en | tytöiksi- tytöikse-en
ESS | tyttönä - tyttönä-än | tyttöinä - tyttöinä-än

Osobní zájmeno a/nebo posesivní sufix

* podmět věty je vlastníkem:
bez genitivu osobního zájmena
Uuden autoni ostin halvalla. Své nové auto jsem koupil levně. Miksi myitte vanhan autonne? Proč jste prodali vaše staré auto? Toto pravidlo je třeba dodržovat především, pokud se jedná o třetí osoby. Genitivní tvary hänen, heidän odkazují vždy na další osoby, ne na osobu vlastníka.
* podmět věty není vlastníkem:
genitiv osobního zájmena použít můžeme, ale nemusíme, pokud se nejedná o třetí osobu
Pekka lainasi (minun) autoani. Pekka si půjčil moje auto. Hän nosti (meidän) yhteiseltä tililtämme rahaa. Vybral peníze z našeho společného účtu. Kallen pitää myydä hänen autonsa. Kalle musí prodat jeho auto. (auto někoho dalšího)