TOP 10 zajímavostí

Chianti

Vinice pokrývají úrodné kopce mezi Florencií a Sienou (strana 45)

Šikmá věž v Pise

Slavná památka je středobodem jednoho z nejúžasnějších náměstí v Itálii (strana 54)

Dóm, Florencie

Katedrála patří k nejznámějším symbolům města (strana 24)

Piazza del Campo, Siena

Věž Torre del Mangia nabízí úchvatný pohled na město (strana 59)

Maremma

Nejjižnější část toskánského pobřeží s mnoha krásnými plážemi a letovisky (strana 58)

San Gimignano

Nádherně zachované středověké věže vytvářejí ohromující siluetu městečka (strana 64)

Assisi

Rodiště sv. Františka patří mezi nejduchovnější místa v Itálii (strana 79)

Garfagnana

Hornatá oblast na severu oblíbená mezi pěšími turisty, horolezci a kanoisty (strana 52)

Dóm, Orvieto

Ohromná katedrála je velkolepá jak uvnitř, tak i zvenku (strana 82)

Galerie Uffizi, Florencie

Bohatá sbírka nejvýznamnějších obrazů italské renesance (strana 31)

Ideální výlet PO Toskánsku

1. den

Směr Lucca

Vyrazte po dálnici A11 na západ směr Lucca, zastavte se v Pistoii na procházku po středověkých uličkách a kávu na hlavním náměstí. Pokračujte do Montecantini Terme a před obědem si dopřejte lázeňskou proceduru. Po příjezdu do Luccy ochutnejte vynikající toskánskou kuchyni v některé tradiční restauraci.

2. den

Lucca

Půjčte si kolo a objeďte město podél renesančních hradeb, pak vjeďte dovnitř na Piazza Napoleone – všechny hlavní pamětihodnosti jsou odsud jen pár minut. Po projížďce si vyrazte na nákupy na Via Fillungo.

3. den

Pisa

Pokračujte po A11 na A12 směr Pisa. Ve městě se nejdříve zastavte na Campo dei Miracoli, zeleném prostranství, kterému vévodí Šikmá věž a katedrála. Z náměstí se vydejte jižně přes nejkrásnější část města směrem k řece. Rezervujte si hotel, ideálně se střešní terasou poskytující výhled na řeku Arno, a před večeří se projděte po nábřeží.

4.–5. den

Viareggio

Vychutnejte si snídani na střešní terase, poté vyrazte po silnici SS1 severně do přímořského letoviska Viareggio. Zdejší ulice vedoucí z elegantního plážového bulváru jsou plné hotelů, pizzerií a obchodů. Dopřejte si krátké osvěžení na pláži.

6. den

San Gimignano

Pokračujte po SS1 na jih. Odbočte na SR68 do Volterry, krásného středověkého města. Odsud zamiřte do San Gimignana, usazeného v dálce na kopci. Zaparkujte vně hradeb a vyrazte ke Collegiate a Palazzo Comunale. Zůstaňte přes noc a vychutnejte si atmosféru tohoto nádherného městečka poté, co odjede většina výletníků.

7. den

Siena – Il Campo

Ze San Gimignana vyjeďte na Poggibonsi a napojte se na rychlostní komunikaci Florencie–Siena. Siena je nejzachovalejším středověkým městem v Itálii. Zajděte na Campo a vyberte si kavárnu, z níž můžete obdivovat okolní budovy předtím, než je navštívíte. Pak se vydejte do úzkých uliček okolo náměstí a stavte se v baru na drink před večeří.

8. den

Sienský dóm

Dopoledne si vyhraďte k návštěvě skvostné sienské katedrály. Nezapomeňte na katedrální muzeum a výšlap po strmém schodišti na úžasnou vyhlídku. Po obědě se vydejte na prohlídku ostatních památek, na nákupy a dopřejte si zmrzlinu v Caffé Nannini (Via Banchi di Sopra).

9. den

Chianti

Poslední den se pomalu toulejte po regionu Chianti. Ze Sieny vyjeďte po silnici Chiantigiana, zastavte se v Badia a Coltibuono, Radda, Greve a různých vinařstvích rozesetých podél cesty (opatrně s ochutnáváním, pokud řídíte). Příjezd do Florencie si naplánujte tak, abyste dorazili včas na večeři.

Úvod

Návštěvníci Toskánska a Umbrie si brzy všimnou, že místní milují svůj domov. Florenťané se považují za občany jednoho z nejbohatších měst Itálie, za správce největších uměleckých pokladů v západním světě, a za mluvčí hovořící nejčistší italštinou. Kdekoli v Toskánsku potkáte lidi přesvědčené, že žijí na jednom z nejpůvabnějších míst, v nejkrásnějším a nejúrodnějším italském regionu, odkud pocházejí ta nejkvalitnější vína a který má jedno z nejstálejších podnebí.

Pak jsou zde také Umbrijci. Okamžitě vás přesvědčí o tom, že jejich krajina zvlněných pahorků a pozvolných údolí je prodchnuta zvláštním duchovnem. Koneckonců svatý František, patron Itálie a možná nejoblíbenější světec na světě, putoval po této krajině a žil a zemřel v půvabném městečku Assisi.

Bylo by obtížné kterékoli z těchto tvrzení zpochybnit. Florenťané opravdu prosperovali už od středověku, kdy se prosadili zdejší kupci a cechy. Skutečně opatrují nejskvělejší díla Michelangela, Brunelleschiho, Donatella a dalších renesančních mistrů (která se samozřejmě zrodila právě zde). Mohou oprávněně tvrdit, že z jejich dialektu se prostřednictvím děl Danta a dalších florentských spisovatelů vyvinula moderní italština. Také ostatní části Toskánska jsou vskutku nádherné, místní vína nepřekonatelná, podnebí je příjemné a středověká městečka, usazená na vrcholcích kopců, splňují i ty nejnáročnější představy o romantickém sídle.

Co se týče Umbrie, stačí zajet do Assisi, toulat se jeho středověkými uličkami, obdivovat Giottovy fresky v bazilice zasvěcené sv. Františkovi a zahledět se přes údolí na zlatavé kopce v dálce. Pak pochopíte, proč místní obyvatelé tvrdí, že je tento region obdařený duchovní aurou.

Abbazia di Sant’Antimo poblíž Montalcina, Toskánsko

Poklady Toskánska a Umbrie

To první, co každého návštěvníka Toskánska a Umbrie udeří do očí, je přitažlivost zdejší krajiny. Cypřiše, olivovníky, vinice a vrcholky kopců poseté domky s taškami a majestátními věžemi, obdělaná půda zářící jantarovou žlutí v zapadajícím slunci: to je pozadí renesančních maleb, které můžete vidět v galeriích celého světa, a tytéž scény spatříte na vlastní oči při cestování po silničkách v těchto dvou regionech. Krajina se stala inspirací pro obrazy, které vás připraví na to, s čím se zde setkáte.

Vzhledem k vyobrazení obou regionů v bezpočtu uměleckých děl si návštěvníci obvykle představují Toskánsko a Umbrii jako venkovskou krajinu protkanou středověkými městečky a městy, která jako by vyrůstala z polí a vinic. Skutečnost vás ve většině případů nezklame. Mezi nejúchvatnější panoramata na světě patří bezpochyby věže města San Gimignana, které postupně vystupují ze zlatých polí, když přijíždíte od města Volterra, střechy Sieny s okrovými taškami nad svěžími vinicemi Chianti, Orvieto na vrcholku kopce nad zvlněnou umbrijskou krajinou a samozřejmě skvostná Brunelleschiho kupole, signalizující, že se blížíte k Florencii ještě předtím, než se objeví město samotné.

Mimo uvedené krásy jsou tyto dva regiony také místem vzniku mnoha významných uměleckých děl, vysoce ceněné kuchyně a živé kultury vycházející ze staletých tradic. Bude vám připadat, že kamkoli se vydáte, narazíte na další umělecké dílo některého renesančního mistra či na středověký kostel. Toskánci a Umbrijci, kteří v této nádheře vyrůstali, pořádají festivaly na počest své významné minulosti, ať už průvody v historických kostýmech či oslavy konkrétních událostí ze 14. a 15. století.

Slunečnice u Sieny

Do moderní doby

Stopy zde zanechal i pokrok moderní doby. Oba regiony sice i nadále zůstávají především venkovské, jako tomu bylo již od doby starých Etrusků, nicméně v zemědělství dnes pracuje mnohem méně lidí než před pouhými padesáti lety. Contadini, rolníci, jsou nyní buď majiteli půdy, nebo s hospodařením úplně skončili. Mnozí dnes dojíždějí ze svého domova za prací do měst, jiní své statky přebudovali na rekreační domy pro návštěvníky ze severní Evropy, z Říma či Ameriky. Do krajiny pronikl průmysl (zejména do údolí v okolí Florencie), mnohá města a městečka přerostla své původní hradby a jsou obklopena moderními předměstími.

Toskánci a Umbrijci se však svým venkovským kořenům nikdy příliš nevzdálili. Oblíbenou zábavou mnoha obyvatel měst jsou i nadále procházky volnou krajinou a na terasách či dvorcích na předměstích se pěstují rajčata nebo se chovají kuřata. Pečlivé územní plánování udržuje rostoucí aglomerace na mnoha místech v jasně vymezených zónách – dokonce i neustále se rozšiřující města, jako Florencie či Perugia, stále nabízejí pohledy z belvedéru na převážně venkovskou scenerii. Požitek z cestování zahrnuje i poznání, jak dobře zde bok po boku existuje venkov a město, staré a nové.

Po druhé světové válce se Toskánci a Umbrijci naučili vycházet s dalším moderním jevem, a sice turistickým ruchem. Samozřejmě že cestovatelé již dlouho předtím objevili krásy Florencie i jiných toskánských a umbrijských měst s bohatou kulturou. Stačí si přečíst Pokoj s vyhlídkou od E. M. Forstera, aby člověk pochopil, jak silně působila Florencie na cestovatele z počátku 20. století i dob dřívějších. Něco jiného je však masová turistika a zejména Florencie k ní potřebuje přistupovat s rozvahou, aby se nenarušila atmosféra města.

Návštěva Florencie i dalších oblíbených měst, jako třeba San Gimignana, mimo nejrušnější letní měsíce představuje mnohem příjemnější zážitek. Pokud však region navštívíte v hlavní sezoně, zamiřte do klidnějších míst. Jedním z nejúčinnějších prostředků, jak se elegantně vyhnout rušné letní Florencii, je ústup do městečka Fiesole na přilehlém kopci, které vás odmění ohromujícím výhledem, úchvatnými římskými památkami a osvěžujícím vánkem.

Kultura zdarma

Díky vládní iniciativě pojmenované Domenica al museo je většina státních muzeí (a archeologických areálů) napříč celou Itálií přístupná zdarma každou první neděli v měsíci

Každý si v Toskánsku či Umbrii najde místo, do něhož se zamiluje. Často nejde o žádnou známou pamětihodnost, nýbrž o málo známé, skryté místečko. I vy možná narazíte na nějaké zákoutí, které vám navždy přiroste k srdci a kam se budete chtít vracet.

Stručná historie

První kapitolu toskánských dějin napsaly etruské kmeny, po nichž region získal jméno (latinské Etrusci, či Tusci – odtud italské označení oblasti Toscana). Původ Etrusků obestírá tajemství, většina současných vědců se však domnívá, že přišli z východní Evropy přes Alpy. Tyto kmeny se přesunuly do Umbrie, odkud vytlačily své úhlavní nepřátele – zemědělský kmen Umbrijců, který dal název zase tomuto regionu. Před třemi tisíci lety pokročilá etruská kultura vzkvétala v kopcovité krajině kolem současného města Volterra v západním Toskánsku. Mnohé z toho, co po sobě zanechali, je dnes vystaveno v místním Museo Etrusco Guarnacci (viz str. 66) . Právě Etruskové zavedli systém umělého zavlažování a Umbrijci chovali dobytek s bílou srstí, jímž je tato oblast dodnes proslulá.

Střípky historie

Archeologové poskládali střípky znalostí o etruské civilizaci v celek na základě rozboru zbytků staveb a artefaktů. Ke klíčovým toskánským nalezištím etruských památek náleží Fiesole, Maremma, Volterra a Cortona.

Římské období

V roce 351 př. n. l. obsadili Etrurii Římané a v následujících čtyřech stoletích vybudovali v rámci rozsáhlého stavebního programu napříč regionem čtyři hlavní cesty. Ty se vyhnuly velkým etruským městům, která z toho důvodu pomalu upadala, zatímco na významu získávala nová římská města, například Pistoriae (Pistoia). Vznikaly nové kolonie, jako Ansedonia, Fiesole, Roselle, Populonia, Volterra, Luni a Lucca. Kulturní identitu Etrusků postupně vstřebávala identita římská; tento proces výrazně urychlilo rozšíření římského občanství na Etrusky v roce 91 př. n. l.

Římský amfiteátr, Volterra

Do roku 59 př. n. l., kdy Julius Caesar založil kolonii Florentia coby komunitu pro vysloužilé vojáky (chytrý způsob, jak udržet pořádek v odlehlých provinciích), zmizeli Etruskové z Toskánska i Umbrie pod náporem Římanů z jihu a Galů ze severu. Římané se však od Etrusků naučili spoustu věcí – především stavět toskánský oblouk, z něhož se vyvinul klíčový prvek jejich mimořádných akvaduktů, mostů a budov.

Vybudováním silnic a měst Římané trvale poznamenali toskánskou krajinu. O tisíc let později se ruiny skvělých mostů, amfiteátrů a městských hradeb staly inspirací dalšího velkého rozkvětu italské kultury – renesance.

Po nájezdech Gótů a později byzantských vojsk se Římská říše rozpadla a většina Toskánska se dostala pod vliv Langobardů.

Křesťanství a středověké konflikty

Dlouho před úpadkem Římské říše koncem 5.století se v regionu rozšířilo křesťanství. První klášter byl založen nedaleko Spoleta již v 1. století. Kolem roku 250 zemřel první florentský křesťanský mučedník sv. Miniáš a Florencie, od 3. století hlavní město provincie Toskánsko, se počátkem století následujícího stala sídlem biskupství. Sv. Benedikt z Nursie, narozený roku 480, se stal zakladatelem západního mnišství, když vytvořil jeden z prvních mnišských řádů. Další umbrijský rodák, sv. František z Assisi, který se narodil roku 1182, se stal jedním z nejoblíbenějších italských světců. Nynější papež si jako první v dějinách zvolil jméno František, a to na počest právě sv. Františka z Assisi.

Svatý František osvobozuje Arezzo od démonů, okolo roku 1300

Sv. František z Assisi

Nikdo neztělesňuje křesťanské učení tak přitažlivě jako sv. František, nejslavnější umbrijský rodák, narozený roku 1182 v Assisi. Ve věku 27 let vyslyšel volání, aby svůj život zasvětil Bohu; vzdal se značného dědictví, oblékl si plátěný hábit a začal kázat. Rostoucí skupinu svých příznivců nabádal, aby se vzdali hmotného majetku, slíbili poslušnost Bohu a oceňovali krásu přírody, jež je Božím stvořením (na rozdíl od dosavadního církevního učení se odklonil od popisu pekelných muk, která po smrti čekají bezbožného člověka). František založil řád a své poselství šířil napříč Evropou, společně s křižáky se vydal i do Svaté země. Zemřel na prahu své chatrče v Assisi roku 1226 a dva roky nato byl prohlášen za svatého. Assisi od té doby představuje významné poutní místo.

Díky středověkým poutníkům, putujícím po Via Francigena mezi Římem a Francií, přinášelo křesťanství do celé oblasti bohatství a rozvoj.

Region sice prosperoval, ale míru si mnoho neužil. Zemí zmítaly nepokoje související s boji mezi guelfy a ghibelliny, mezi světskými vládci Svaté říše římské (ghibellini) a papežem a jeho příznivci (guelfové). Florencie stála na straně guelfů; většina jejích rivalů, včetně Pisy a Sieny, podporovala ghibelliny.

Florencie získala v Toskánsku převahu, když nad Pisou, tehdejší námořní mocností, zvítězil na moři Janov. Cosimo Medicejský, potomek nejvýznamnějšího evropského bankéřského rodu, přivedl město v roce 1557 ke konečnému vítězství nad jediným zbývajícím soupeřem – Sienou. Rod Medicejských se stal neoficiálním vládcem města. Navenek zůstalo zachováno republikánské zřízení – signorie.

V 16. století papežský stát, usilující o rozšíření své moci, vyslal do Umbrie armádu, aby dobyla zdejší hrdá opevněná města. Největší odpor kladla Perugia, nejbohatší, nejmocnější a nejnezávislejší z nich. Gian Paolo Baglioni, který tehdy městu vládl, zašel dokonce tak daleko, že se pokusil zavraždit papežského legáta. Papežský stát odpověděl nejdříve zvýšením daně ze soli (vyhnutí se této často používané formě zdanění je důvodem, proč se v Umbrii dodnes peče chléb bez soli) a nakonec obsazením města a srovnáním paláců rodu Baglioniů a přilehlé čtvrti se zemí.

Renesance

Uprostřed všech těchto konfliktů se Florenťané horečně věnovali aktivitám, které posléze vyvedly západní civilizaci z„temného“ středověku. Renesance zakořenila ve Florencii počátkem 15.století pod záštitou mocného rodu Medicejských, který – s přestávkami – vládl nad městem i většinou Toskánska až do poloviny 18. století.

V březnu 1436 Florencie slavila dokončení kupole katedrály. Konstrukce této ohromné báně představuje jeden z největších architektonických úspěchů renesance. Kupole se dodnes tyčí vysoko nad městem a jakoby oznamovala, že právě tady se renesance zrodila.

Medicejští

Příslušníci jednoznačně nejvýznamnějšího rodu období renesance nabyli své bohatství coby bankéři a také šikovným získáváním důležitých pozic, často bez zastávání oficiálního úřadu. Cosimo Il Vecchio (Starší) si vysloužil titul Pater patriae (Otec vlasti) a založil rodinnou dynastii. Asi nejslavnějším členem rodu byl Lorenzo Il Magnifico (Nádherný), velký mecenáš umění a mistr diplomacie. Po jeho smrti osud Medicejských nabral nešťastný směr; byli vyhnáni z města v důsledku pochybného politického rozhodnutí během války s Francií. V roce 1512 však opětovně získali moc nad Florencií a vládli jí až do roku 1743.

Ve městě se lze na každém kroku setkat s připomínkami tohoto kulturního i společenského hnutí, které lidem umožnilo pohlížet na svět osvíceným způsobem. V galerii Uffizi, založené v 16. století, se můžete seznámit například s dílem Paola Uccella, prvního malíře ovládajícího perspektivu, která se stala velkým přínosem renesance výtvarnému umění. V kostele San Lorenzo si pak všimněte, jak architekt Brunelleschi zavedl do prostorových vztahů nový řád.

Lorenzo Medicejský na Gozzoliho obraze Průvodtříkrálů

Od sjednocení po druhou světovou válku

Současnost

Stále v kontaktu s minulostí