TOP 10 ZAJÍMAVOSTÍ

Nové muzeum Akropole

Nádherný depozitář starožitností z Akropole, s místem rezervovaným pro Elginovy mramory (strana 36)

Mouseio Kykladikis Technis

Stálé expozice se zaměřují na nádherné mramorové figurky objevené na Kykladských ostrovech Přesvědčte se, jak nadčasově tyto krásné sochy vypadají (strana 63)

Benakisovo muzeum na ulici Peiraios

Spousta krátkodobých výstav, vždy na vysoké úrovni (strana 53)

Národní archeologické muzeum

K mistrovským kouskům patří tento chlapec na koni z helénského období (strana 54)

Akropole

Posvátné místo, na němž byly založeny starověké Athény a které zdobí světová kulturní památka Parthenon (strana 27)

Festival v Athénách a Epidauru

Představení v odeonu Heroda Attika nebo v divadle v Epidauru jsou kouzelná zejména v měsíčním svitu (strana 82)

Nafplio

Toto staré přístavní město představuje ideální základnu pro cestování po poloostrově Argolis (strana 77)

Delfy

Podnikněte výlet do bájné starověké věštírny (strana 78)

Muzeum Byzance a křesťanství

Špičkové muzeum vystavuje vzácné artefakty (strana 63)

Plaka

Bludiště úzkých uliček lemovaných restauracemi a neoklasicistními budovami (strana 40)

Ideální výlet po Athénách

1. den

Akropole a okolí

Navštivte Akropoli a Dionýsovo divadlo dřív, než tam dorazí davy. Sejděte přes čtvrť Plaka a poobědvejte v okolí Monastraki. Naplánujte si vše tak, abyste v podvečer dorazili do Nového muzea Akropole a spatřili Parthenon v zapadajícím slunci. Dopřejte si za odměnu večeři v luxusním Mani-Mani v Makrygianni.

2. den

Muzea ve čtvrti Kolonaki

Ze stanice metra Evangelismos je to jen kousek pěšky do Benakisova muzea, Muzea Byzance a křesťanství i k Národní galerii; ve všech třech institucích se navíc konají krátkodobé výstavy. Po obědě na Platia Proskopon nebo v jeho blízkosti, nedaleko rušného bulváru Vassileos Constantinou ve čtvrti Pangrati, si můžete prohlédnout skvostnou sbírku v Goulandrisově muzeu současného umění. V Pangrati také můžete povečeřet.

3. den

Psyrri a Thiseio

Projděte se po starověké lokalitě Kerameikos, prohlédněte si Muzeum islámského umění v Psyrri a poté poobědvejte v Nikitas. Za současným uměním se vydejte do pobočky Benakisova muzea na ulici Peiraios. Poté vás příjemná procházka zavede do Petralony, Plaky nebo Makrygianni na večeři.

4. den

Nákupní terapie

Bleší trh v Monastiraki ožívá zejména o víkendu. Pokračujte na sever přes centrální bazar na městský trh Varvakios; oběd si dejte vedle v taverně Thanassis, Mama Roux nebo Klimataria. Poté jděte na jih k chrámu boha Hefaista, Attalově stoi a starověké agoře a následně zamiřte do Muzea Frissiras ve čtvrti Plaka a do nedalekého chrámu Dia Olympského. Po večeři si užijte sledování filmu v některém z letních kin ve čtvrtích Petralona, Plaka nebo Thiseio (od května do září).

5. den

Delfy

Půjčte si auto a zamiřte na západ do starověkých Delf; na noc se ubytujte v Arachově, moderní vesnici Delfy nebo Galaxidi na pobřeží Korintského zálivu, odkud se můžete vydat na pohodovou procházku i návštěvu muzea.

6. den

Peloponés

Druhý den ráno využijte velkolepý most Rio-Antirio nebo mnohem levnější trajekt a přejeďte na jižní pobřeží Korintského zálivu. Navštivte starověký Korint a Mykény cestou do Nafplia. Tam přenocujte.

7. den

Národní muzeum a Sounio

Jste-li ranní ptáče, možná během dopoledne stihnete přijet zpět do Athén přes starověký Epidaurus, vrátit auto v půjčovně nebo si ho nechat další den, odložit si věci v hotelu a zajít do Národního archeologického muzea, které vystavuje poklady uplynulých sedmi tisíciletí, to vše ještě před pozdním obědem ve čtvrti Exarcheia. Pak na nádraží Mavromataion nasedněte na autobus do Sounia s Poseidonovým chrámem, překrásným západem slunce a také s plážemi plnými taveren.

8. den

Sarónský záliv

V Pireu nastupte na křídlový člun nebo katamarán a vyrazte na některý z ostrovů v Sarónském zálivu. Na ostrově Aigina si dejte oběd v neoklasicistním hlavním městě, půjčte si skútr a navštivte chrám Athény Afaie a středověkou Paleochoru. Na ostrově Hydra si užijte přístav pro nemotorové lodě ve tvaru podkovy a třeba i výšlap podél jihozápadního pobřeží.

Úvod

Athény jsou město, o němž má téměř každý předem vytvořenou představu. Sokrates ho popsal ve 4. století př. n. l., Pausanias pak v římské éře. Romantickou atmosféru mu dodali cestovatelé v 19. století a v 60. letech 20. století spoluvytvářel obraz města řecký filmový průmysl snímky jako Nikdy v neděli. Školáci na celém světě se dodnes učí o dvanácti velkých bozích starověkého Řecka. V poslední době jsou Athény synonymem pro pravidelné demonstrace a stávky, které s proměnlivou intenzitou ovlivňují zdejší turistický ruch .

Toto malé starověké město rozkládající se na mohutném skalisku a v jeho okolí se stalo kolébkou západní civilizace. V období největšího rozkvětu Athén v 5 .–4 . století př. n. l. byli jeho obyvatelé nesmírně vynalézaví v myšlení i počínání a měli vytříbený vkus. Lidstvu zanechali trvalý myšlenkový odkaz stejně jako pozoruhodné množství staveb a artefaktů, které nám osvětlují jejich život. Pozůstatky budov na Akropoli a v jejím okolí jsou zdaleka rozpoznatelné a stovky soch spolu s keramikou, šperky a nástroji uchvacují každého se zájmem o objevování dávné minulosti.

Moderní hlavní město

Athény však nejsou jen starověké památky. Když se hlavním městem východní části římské říše stala v roce 330 Konstantinopol, postupně ztrácely na významu, z popela povstaly po roce 1834, kdy se staly hlavním městem nově vzniklého řeckého státu. V té době převládal neoklasicistní styl a v Athénách vyrůstaly takové budovy přímo vedle svých antických prototypů. V roce 1923, po rozpadu Osmanské říše, odražení řecké invaze do Anatolie a skončení řecko -turecké války, se Řecko a Turecko dohodly na výměně obyvatel v závislosti na náboženském vyznání. Do Řecka tak přišel více než milion křesťanů z Malé Asie, kde žili od starověku, a mnozí z nich nalezli nový domov v Athénách – v narychlo budovaných předměstích okolo centrální části. Výsledkem bylo zastavěné město s přeplněnými úzkými uličkami, nedostatkem zeleně a parkovacích ploch. Další změnu podoby města přinesla politika antiparochi po skončení 2. světové války (viz str. 23).

Rušné náměstí Monastiraki s Akropolí a Tzistarakisovou mešitou v pozadí

Stále se rozšiřující síť metra tvoří tři hlavní linky. Metro vás dopraví až na východní letiště. Tramvaje jezdí jižně od Neos Kosmos k přímořskému předměstí Glyfada a k Neo Faliro. Zpoplatněná silnice Attiki Odos vám umožní snadný přesun mezi jednotlivými částmi města, a pokud cestujete mezi letištěm a Peloponésem nebo věštírnou Delfy, vyhnete se díky ní centru Athén. Pokud míříte k ostrovům, trajekty a křídlové lodě vyrážejí z přístavu Pireus.

Dnes tvoří srdce Athén (trojúhelníkový prostor vymezený náměstími Syntagma a Omonia a archeologickým nalezištěm Keramikos) živé a upravené pěší zóny či pečlivě zrenovované neoklasicistní budovy. Všechna atraktivní místa jsou v noci osvětlena.

Střídání stráží

Athénský životní styl

Athény je třeba si užít venku. Každá čtvrť má řadu malých, stromy osázených náměstí s kavárnami a tavernami, kam se lidé chodí najíst a napít. Ačkoliv je zde v současné době mnoho zahraničních a novořeckých restaurací, tradiční taverny jsou stále stejně populární. Místní i návštěvníci si za příznivou cenu mohou vychutnat výtečné jídlo, které se zde podává po staletí.

Každoroční festival v Athénách a Epidauru (vždy v červnu a červenci) nabízí bohatý program s hudebními, divadelními a tanečními vystoupeními na mnoha místech pod širým nebem. V koncertní síni Megaron Mousikis Athinon se pořádají koncerty vážné i jazzové hudby. Také sportovní fandové si tu přijdou na své, rozhodně stojí za to zajít na některý z basketbalových či fotbalových zápasů.

Dodnes se v Řecku v každodenním životě dodržují zvyky a tradice. Základ řecké společnosti tvoří rodina se silnými pouty mezi rodiči a dětmi. Malé děti si stále hrají na ulicích pod bedlivým dozorem babičky (giagia) a rodiče hrdě ukazují své ratolesti při večerních procházkách (voltes) .

Řeckokatolická církev, kdysi sjednocující prvek řecké diaspory a ústavně zakotvené náboženství, v posledních dekádách výrazně ztrácí na významu. Nejvíce věřící jsou dnes starší ženy, které stále chodí do kostela uctít ikonu či zapálit svíčku. Avšak i skeptičtí mladí Řekové se stále berou a nechávají své děti křtít v kostele.

Kritické časy

Od vstupu do Evropského společenství v roce 1981 obdrželo Řecko spoustu peněz jako pomoc při modernizaci infrastruktury (zejména dopravy a telekomunikací) po celé zemi. Po zavedení eura v roce 2002, k němuž dopomohlo (jak se později ukázalo) zfalšované státní účetnictví, následovala hospodářská krize. Od počátku roku 2010 se Řecko potýká s obrovskými dluhy, které má u zahraničních bank. V referendu v roce 2015 se většina obyvatel vyslovila pro odmítnutí finanční pomoci spojené s přísnými úspornými opatřeními, což vedlo k rostoucím obavám z vystoupení z EU („Grexit“). V roce 2016 bylo dosaženo kompromisu: věřitelé souhlasili s restrukturalizací řeckého dluhu pod podmínkou, že země bude pokračovat v zavádění ekonomických reforem. V únoru 2017 řecké ministerstvo financí oznámilo, že státní dluh dosáhl více než 226 miliard eur.

V této situaci zůstává cestovní ruch jedním z hlavních zdrojů příjmů státní pokladny; během roku navštíví zemi přes 28 milionů turistů, přičemž více než třetina z nich zamíří i do Athén, rušného velkoměsta s bohatou historií, nespočtem kulturních památek a muzeí, pestrým nočním životem i množstvím turistických atrakcí.

Stručná historie

Podle řecké mytologie získaly Athény jméno po bohyni moudrosti Athéně. Ta o patronát nad městem soupeřila s bohem Poseidonem. Získat ho měl ten, kdo dá smrtelníkům užitečnější dar. Arbitrem byl legendární hadí král Athén Kekrops. Poseidon udeřil svým trojzubcem do skály, z níž vytryskl pramen mořské vody. Athéna zabodla své kopí do skály, z níž pak vyrostla olivová ratolest. Athénin dar se ukázal být užitečnější, a tak se stala ochránkyní města.

Starověký městský stát

Skutečný příběh vzniku athénského městského státu je také fascinující. První osídlení vzniklo na vrcholku Akropole kolem roku 3000 př. n. l. V pozdní době bronzové zde byl vybudován velký palác, z nějž podle pověsti vládl i hrdina Theseus.

Coby městský stát Athény postupně ovládly celý poloostrov Attika jižně k mysu Sounio, severovýchodně k pevnosti Ramnous a jihozápadně k městu Megara. Toto území o rozloze 3 885 km2 zahrnovalo důležité přírodní zdroje. Planina Mesogeia je dodnes úrodnou zemědělskou oblastí, která již po tisíce let živí rostoucí řeckou populaci. V dolech Lavrio nedaleko mysu Sounio se těžilo stříbro, v pohořích Ymittos a Penteli se lámal mramor a moc Athén upevňovaly i velké přístavy Pireus a Porto Rafti.

Směrem k demokracii

Snad kvůli nedostatku vody se Athény vyvinuly později než jiné městské státy. V 6. stol. př. n. l. již byly významnou mocností. První kroky k demokracii byly podniknuty počátkem 6. stol. př. n. l. za Solona, obchodníka a básníka pověřeného reformou ústavy. Solon zrušil dluhy, kvůli nimž mohli dlužníci přijít o půdu či o svobodu, a ustavil vouli neboli Radu čtyř set, aby předkládala návrhy, o kterých se pak diskutovalo ve shromáždění.

Mozaika Dionýsa z římské vily, Korint (2. století)

V polovině 6. století převzal moc Peisistratos, významný athénský samovládce (tedy tyran), za jehož vlády vzkvétal obchod i umění. Víno a olej z Attiky se vyvážely v nádherných černých nádobkách do Itálie, Egypta a Malé Asie a na Dionýsově festivalu se hrály první tragédie.

Olympský pantheon

Poté, co athénský soud v květnu roku 2006 rozhodl, že uctívání starověkých bohů není v Řecku nelegální, objevilo se překvapivě velké množství stoupenců pohanských způsobů zvaných dodekatheistes , kteří mají pocit, že židovsko-křesťanská tradice napáchala na řecké společnosti nevýslovné škody. Zde je přehled hlavních božstev.

Zeus byl vládcem světa a všech bohů, bůh nebe a nebeských jevů, který vládl blesky, hromy a deštěm; k jeho atributům patřilo žezlo, blesk a orel, jeho sochy mívají na hlavě věnec z dubových nebo olivových ratolestí. Héra byla Diovou třetí, často podváděnou manželkou, ochránkyní manželství, mateřství a rodinného života. Diova nejoblíbenější dcera Athéna byla bohyní moudrosti, ochránkyní státu a měst, bohyní vítězné války a patronkou řemesel – vynalezla pluh a rádlo. Diův syn Apollon byl ochráncem života, pořádku a slunce – pro jeho rady lidé chodili do delfské věštírny. Artemis , Apollonova sestra, byla bohyní lovu a měsíce i ochránkyní zvířat a mladých panen. Další Diův syn Hermes byl bohem obchodu, stád a pastevců, později také poslem bohů. Dalším Diovým synem byl bůh války Ares , na Olympu byl však neoblíbený a lidmi pochopitelně obávaný. Chromý bůh ohně a kovářství Hefaistos , další sourozenec Apollona a Area, byl zbrojířem bohů a dodával Diovi jeho blesky. Jeho manželka Afrodita , bohyně lásky, krásy a zahrad, mu často „nasazovala parohy“. Diův bratr Poseidon dohlížel na moře, řeky a veškeré tvory v nich, svým trojzubcem vyvolával bouřky a zemětřesení; zasvěceni mu byli i koně. Další Diův bratr Hádes vládl říši mrtvých a také veškerému nerostnému bohatství pod povrchem země. Diova sestra Demeter byla bohyní země, plodnosti a zemědělství a ochránkyní úrody, lidstvu věnovala kukuřici a obiloviny.

Další ústavní a volební reformy provedl roku 508 př. n. l. Kleisthenes, jenž zrušil organizaci obce podle čtyř základních rodů a vytvořil novou ústavu. Jejím základem bylo rozdělení občanů do deseti fýl, ve kterých byl vyrovnaný poměr osob z města, pobřeží i vnitrozemí. Fýly poskytovaly vojenskou podporu, volily vedoucí představitele a vysílaly zástupce do nové, 500členné rady, která nahradila Solonovu radu o 400 členech. Vedle toho však existovalo otroctví se zajatci přiváženými z Thrákie a Malé Asie, kteří pracovali především v dolech Lavrio.

Váza z období 550–530 př. n. l. a na ní symbol bohyně moudrosti Athény

Perské války

V 5. století př. n. l. zastavili Athéňané rozpínavou Perskou říši na východě: roku 490 př. n. l. jejich armáda porazila perská vojska Dareia I. na pláni u Marathonu, pouhých 43 kilometrů severovýchodně od Athén. Voják jménem Pheidippides, který běžel z Marathonu do Athén, zemřel podle legendy vyčerpáním ihned poté, co předal zprávu o vítězství. Na připomínku jeho výkonu se „maraton“ běhá dodnes.

O deset let později Dareiův syn Xerxes I. obsadil Athény a vypálil Akropoli. Jeho flotilu však nakonec athénské vojenské loďstvo u ostrova Salamis poblíž Pirea zničilo.

Peloponéská válka, Makedonská vláda

Po skončení perských válek se nejmocnějšími řeckými městskými státy staly Athény a Sparta. Oba usilovaly o nadvládu, až jejich soupeření přerostlo v dlouhou peloponéskou válku (43 1–4 04př.n.l.), která skončila porážkou Athén. Represivní vládu Sparťanů však Athéňané brzy svrhli a společně s Peršany spartské loďstvo roku 394 př. n. l. porazili. V roce 338 př. n. l. v bitvě u Chaironeie v Boiotii podlehly Athény a Théby Makedoňanům a Filip II. se stal pánem Řecka. Vládl pak pevninskému Řecku do roku 336př.n.l., kdy byl zavražděn. Po smrti Filipa II. převzal vládu jeho syn Alexandr (později zvaný Veliký). Oba vládli Athénám dobrotivě a město i navzdory silné zatrpklosti vůči makedonské nadvládě prosperovalo.

Detail vytesané květiny, starověká agora

Klasické, helénské a římské období

Období mezi vítězstvím nad Peršany u Salaminy (480př.n.l.) a smrtí Alexandra Velikého (323 př. n. l.) bylo pro Athény dobou mimořádného kulturního rozmachu.

V této době žili velcí filozofové Sokrates, Platon a Aristoteles, dramatici Aristofanes a Sofokles, historici Herodotos a Thukydides, sochaři Feidias a Praxiteles a státník Perikles. Tito muži a také mnozí další vytvořili svým dílem základ evropské civilizace. Mnohé fyzické pozůstatky tohoto nebývalého rozkvětu jsou soustředěny na Akropoli a v centru starověkého města, řecké agoře.

Po ovládnutí Řecka roku 146 př. n. l. přišli do Athén Římané, aby se zde učili. Julius Caesar nechal vybudovat římskou agoru kousek na východ od té athénské a císař Hadrián (vládl v letech 11 7–1 38 n. l.) zadal stavbu Hadriánovy knihovny a dokončil Diův chrám v Olympii. Ve 3. století n. l. se u Černého moře objevili Herulové, germánský kmen, který přišel z jižní Skandinávie, odkud ho vypudili Dánové. Postupovali dále na jih a pustošili Řecko. Roku 267 vypálili Athény a následně vyplenili města Korint, Spartu a Argos.

Byzantská říše

Když se roku 330 císař Konstantin I. Veliký rozhodl přesunout centrum správy státu na východ, v místě nepříliš významné obchodní osady zvané Byzantion založil nové hlavní město římské říše Konstantinopolis (Konstantinopol). Řím byl později několikrát dobyt různými nájezdníky, zatímco Konstantinopol vzkvétala. Athény fungovaly jako významné kulturní a vzdělávací centrum až do roku 529, kdy křesťanský císař Justinián I. nařídil uzavření platonské Akademie v Athénách. Parthenon i další chrámy byly již roku 435 přeměněny na kostely. Zánik filozofických škol však vedl k tomu, že Athény byly najednou obyčejným provinčním městem.

Mozaika v Muzeu Byzance a křesťanství

Po dobytí řeckokatolické Konstantinopole čtvrtou křížovou výpravou roku 1204 se Athény staly jedním z křižáckých států (Athénské vévodství), který byl spravován Burgunďanem Ottou de la Roche.

Osmanská nadvláda