TOP 10 zajímavostí

MAAT – Muzeum umění, architektury a technologie

Nejnovější lákadlo na břehu řeky ve čtvrti Belém (strana 47)

Belémská věž

Klenot manuelské architektury střežící přístup k Lisabonu (strana 53)

Elevador de Santa Justa

Stoletý železný výtah nabízí nádherný výhled na město (strana 37)

Klášter Řádu sv. Jeronýma

Klenot architektury ze zlaté éry Portugalska (strana 49)

Hrad sv. Jiří

Původně maurská pevnost je místem, kde se začala psát historie Portugalska (strana 31)

Museu Nacional de Arte Antiga

Navštivte ty nejkrásnější lisabonské sbírky umění (strana 45)

Gulbenkianovo muzeum

Skvostné kolekce uměleckých předmětů (strana 54)

Bairro Alto

Zdejší bary, kluby a restaurace jsou centrem nočního života ve městě (strana 41)

Alfama

Úzké uličky této čtvrti vás zavedou zpět do středověku (strana 25)

Parque das Nações

Nenechte si ujít jedno z nejlepších akvárií na světě (strana 58)

Ideální den v Lisabonu

9.00

Začátek dne

Posnídejte v některé z pohodových kaváren v bývalé maurské čtvrti Alfama, plné křivolakých, prudce stoupajících uliček. Po jídle se pomalu vydejte směrem ke katedrále Sé Patriarcal, skromně vyhlížejícímu svatostánku z 12. století, který svou polohou poněkud narušuje jemně utkanou síť alfamských uliček.

11.00

Výhled z hradeb

Od katedrály pokračujte do kopce spletí malebných uliček, zdobených pestrobarevnými dlaždičkami azulejos , až k hradu sv. Jiří. Z jeho hradeb si vychutnejte nádherný pohled na město a řeku Tejo.

13.00

Oběd

Neváhejte a ochutnejte grilované sardinky či solenou tresku zvanou bacalhau . Zvolte některou z rodinných restaurací v postranních uličkách Alfamy.

14.30

Projížďka tramvají

Nasedněte na tramvajovou linku č. 28 a vydejte se dolů z kopce do historické čtvrti Baixa. Projděte se po náměstí Praça do Comércio, jehož kolonády důstojně shlíží na řeku Tejo. Poté se vydejte autobusem směrem na západ do Belému za těmi nejkrásnějšími lisabonskými památkami.

15.30

Belém

Navštivte dvě z nejvýznamnějších lisabonských památek – klášter Řádu sv. Jeronýma, fantaskní oslavu kamenického a řezbářského umění, a Belémskou věž.

17.00

Pastéis de Belém

Po prohlídce pamětihodností si udělejte čas na ochutnávku lisabonské speciality zvané pastéis de Belém (koláčky se žloutkovým krémem). Ty nejlepší mají v kavárně Pastéis de Belém (viz str. 108) , denně se jich tu prodá přes 10 000. Poté se vydejte zpět do hotelu, krátce si odpočiňte a vyrazte na pořádnou večeři do Alfamy.

20.00

Večeře v Alfamě

Na večeři si zajděte do Chapitô à Mesa v Alfamě (viz str. 104) přímo pod hradem sv. Jiří. Z oken jídelny můžete pozorovat soumrak snášející se na město, později pak světla města pod vámi – důstojná tečka za dnem v Lisabonu.

22.00

Písně Fado

Chcete-li poznat nefalšovanou atmosféru tklivých písní fado , zajděte si v Alfamě do některého z tradičních podniků navštěvovaných místními starousedlíky. Ti vám rádi dají nahlédnout do hloubi své rozervané a melancholické duše.

23.30

Noční jízda

V tuto hodinu se začíná noční Bairro Alto probouzet k životu. Pokud máte chuť zažít trochu dobrodružství, vydejte se zpět do města a nechte se pohltit atmosférou radosti a bezstarostnosti. Záleží jen na vás – můžete se toulat od baru k baru, anebo rovnou zamířit do nejlepšího lisabonského klubu, kterým je Lux na nábřeží (viz str. 87) .

Úvod

Pohodové město

Zlatá éra Lisabonu i celého Portugalska a jeho kolonií je nenávratně pryč. Země zažívala v průběhu své existence lepší i horší časy, přičemž změny zde často probíhaly velmi dramaticky. Dokonce i nedávné období ekonomické prosperity, nastartované na konci 20. století, je dnes vnímáno jako dávná minulost. Portugalsko se stěží vypořádávalo s následky ekonomické krize v roce 2008 a přísnými podmínkami finanční výpomoci z EU. Od roku 2014 to naštěstí začíná vypadat, že se Portugalsko vzpamatovává.

V celém Lisabonu můžete pochopitelně najít mnoho galerií, špičkových restaurací i značkových butiků a ve dne i v noci se tu můžete skvěle bavit. Přesto je ve městě patrná jakási blíže neuchopitelná atmosféra plná nostalgie a stesku, skrývající se za portugalským slovem saudade .

Turisté, kteří do města zavítali ve 20. století, sem přijížděli právě kvůli tomuto melancholickému ovzduší. Lisabon měl pověst příjemného a pohodového provinčního města, tvořeného spletí uzounkých maurských uliček, zdobených ručně malovanými keramickými dlaždičkami. Lisabonské čtvrti, natěsnané na svazích kolem poklidné řeky Tejo, jsou plné drobných vzpomínek na dávnou slávu města – počínaje vzhledem moderních rybářských lodí připomínajících plavidla Féničanů až po úryvky tklivých písní fado namalované na zdech domů.

Světový jazyk

Na celém světě hovoří portugalsky 260 milionů lidí. Portugalština je tak šestým nejpoužívanějším jazykem.

Ulice a vyhlídky

Bělostné uličky staré maurské čtvrti Alfama jsou i dnes srdcem historického centra Lisabonu. Právě tady (ale samozřejmě nejen zde) na vás dýchne jedinečná atmosféra města – místní zkrášlují balkony svých příbytků květinami, téměř všude najdete zdi ozdobené keramickými dlaždičkami a chodníky s mozaikami. Na mnoha místech si povšimnete právě probíhajících rekonstrukcí a restaurátorských prací.

Prastará tramvaj na typické lisabonské ulici

Místní ženy cupitají s plnými nákupními taškami ulicemi nahoru a dolů bez zjevného protestu. Turisté však raději dávají přednost dopravě v kouzelných prehistorických tramvajích či typickými žlutými lanovkami. Při toulkách po městě často narazíte na neočekávaná zákoutí a ještě častěji se před vámi otevře nádherný výhled na červené lisabonské střechy a řeku pod nimi – ať již z některé z vyhlídek ve čtvrti Alfama, ze zahrad hradu sv. Jiří či z vrcholu výtahu Elevador de Santa Justa, který byl kdysi využíván k dopravě dělníků a obyvatel z níže položené čtvrti Baixa do oblasti zvané Bairro Alto.

I přesto, že pouhých několik kilometrů od centra Lisabonu začíná chladný Atlantik, působí celá oblast středomořským dojmem. Město je orientováno na jih, leží v závětří a panují tu mírné zimy, takže je plné palem a strelícií, tak typických právě pro území kolem Středozemního moře. Ve městě narazíte na připomínku slavné minulosti Portugalska na každém rohu, přesto je dnešní Lisabon moderním a kosmopolitním městem. V ulicích se procházejí lidé mnoha národností, které poznáte podle jejich oblečení. Mnozí z nich jsou přistěhovalci z bývalých portugalských kolonií – Angoly, Kapverd či Mozambiku – jiní pochází z Brazílie, Macaa či oblasti Goa v Indii. Ti všichni sem přinesli kousek své země a okořenili zdejší kuchyni.

Lisboa Card

V turistických informačních kancelářích si můžete pořídit tzv. Lisboa Card, se kterou můžete cestovat metrem, autobusy, tramvajemi i lanovkami. Navíc budete mít předplacený vstup do 28 muzeí a vybraných památek, o 10–50 % levnější vstupenku do dalších zajímavých objektů a slevu na nákupy v obchodech. Kartu, která platí i mimo Lisabon (například na zámcích Sintra a Queluz), si můžete zakoupit na jeden, dva či tři dny.

Horní a dolní čtvrti

Jedním z vrcholných zážitků, které na vás v Lisabonu čekají, je návštěva hradu sv. Jiří, jenž se tyčí na kopci nad městem. Přímo pod jeho hradbami se rozkládá nejstarší a nejkrásnější lisabonská čtvrť Alfama. Dnes dělnická čtvrť bývala domovem lisabonské elity, která přežila ničivé zemětřesení v roce 1755 (viz str. 17). Oblast si zachovala půdorys z dob Maurů a téměř venkovský ráz.

Na západě Lisabonu leží obytná čtvrť Belém, pravděpodobně nejreprezentativnější část města. Právě v ní se odráží slavná minulost Portugalska, kterou připomínají skvostné architektonické památky v manuelském stylu.

Momentka ze čtvrti Baixa

Mezi dvěma zmíněnými oblastmi se rozkládá čtvrť Baixa – „dolní“ centrum Lisabonu. Jde o nábřežní čtvrť, plnou neoklasicistních budov. Sídlí tu ministerstva, najdete tu starou burzu, překrásná náměstí a spousty obchodů. Většinu čtvrti Baixa zničilo mohutné zemětřesení, nicméně oblast byla znovu vystavěna do své současné podoby.

Čtvrť Bairro Alto leží v kopcích a dostanete se sem tramvají, lanovkou nebo poměrně náročným pěším výstupem. Do této typické lisabonské čtvrti vyráží místní večer za zábavou do restaurací a barů. Zde máte možnost zaposlouchat se do tklivých portugalských písní fado . Součástí čtvrti je i oblast zvaná Chiado, která byla v roce 1988 takřka kompletně zničena při mohutném požáru a následně znovu postavena.

Od konce 20. století dochází v Lisabonu ke mnoha stavebním změnám, dopravní infrastruktura se pomalu zlepšuje a modernizuje. Stará nábřežní mola a skladiště se pomalu mění na moderní restaurace a taneční kluby. V severní části města vznikla moderní zástavba zvaná Parque das Nações.

Parque das Nações

Okolí města

Město vám na jedné straně nabídne krásnou architekturu, připomínající zlatou éru Portugalska, na straně druhé i několik moderních a jedinečných muzeí. Za jeho hranicemi na vás čeká několik opravdu zajímavých míst. Na severozápadě směrem k pobřeží je to město Sintra s nádhernými zámky a usedlostmi quintas , roztroušenými na svazích porostlých borovicemi. Na západ od Lisabonu najdete v okolí města Estoril několik přímořských letovisek, jižně od řeky Tejo se nachází národní park Serra da Arrábida a rybářské město Sesimbra. V těsné blízkosti Lisabonu rovněž láká k návštěvě zámek Queluz, postavený ve stylu francouzských Versailles.

Jídlo a pití

Navštívíte-li Lisabon, nesmíte zapomenout ochutnat pravou portugalskou kuchyni a zdejší skvělé víno. Záleží jen na vás, zdali tak učiníte v obyčejné venkovské hospodě, či zda vyrazíte do některé z vyhlášených lisabonských restaurací. Hlavními složkami jídelníčku jsou dary moře, pestré rybí speciality a vydatné polévky.

Stolní víno je portugalskou chloubou. Každá oblast má své vlastní víno, které vás překvapí svou kvalitou, chutí a v neposlední řadě i velmi přijatelnou cenou.

Stručná historie

Přestože podle legendy byl zakladatelem Lisabonu hrdinný Odysseus, historikové datují vznik města již do roku 1 200 př. n. l. Tehdy zde byla založena fénická obchodní stanice, které se říkalo Alis Ubbo (bezpečný přístav), později byla nazvána Olisipo.

První známky osídlení oblasti pocházejí ještě z dřívějších dob; lidé se v klidné deltě řeky usazovali již tisíce let před tím. Severní a centrální oblasti Portugalska osídlili kolem roku 700 Keltové, pobřeží však bylo pod nadvládou mocného Kartága.

První písemné záznamy o Lisabonu pocházejí z roku 205 př. n. l. , kdy Římané vyhnali z oblasti Kartagince a i přes silný odpor keltských kmenů založili na území Portugalska provincii nazvanou Lusitánie. Olisipo se stalo samosprávnou územní jednotkou a později bylo Juliem Césarem přejmenováno na Felicitas Julia. Římané tu budovali cesty, pěstovali vinnou révu, pšenici a olivy a zároveň položili základy portugalského jazyka. Moc Říma však pomalu slábla a většinu Pyrenejského poloostrova postupně obsadily na počátku 5.století různé kočovné kmeny, v 6. století se tu jako poslední usadili Vizigóti.

Nadvláda Maurů

Roku 711, 79 let po smrti proroka Mohameda, přeplula Gibraltarský průliv ohromná muslimská armáda a během několika let si podrobila takřka celý Pyrenejský poloostrov. Lisabon se pod nadvládou Maurů stal prosperujícím městem. Hrad, který tu začali stavět Vizigóti, byl podstatně rozšířen a čtvrť Alfama, táhnoucí se od hradu k řece, se začala proměňovat v kvetoucí muslimskou oblast.

Křesťané drželi své pozice jen v severním Portugalsku, avšak po významném vítězství nad Maury v bitvě u Ourique v roce 1139 se nechal Alfonso I. (též Alfonso Henrique – Alfons Jindřich) sebevědomě korunovat prvním portugalským králem. V roce 1147 dokázal přesvědčit tisíce křižáků z Flander, Normandie, Německa i Anglie, kteří se chystali do Svaté země, aby zasadili úder Maurům v Lisabonu. Křižáci obléhali Lisabon čtyři měsíce a město jim nakonec padlo do rukou. Mauři byli z Portugalska definitivně vypuzeni o století později a král Alfonso III. si zvolil Lisabon za své sídelní město.

Inês a Pedro

Inês de Castro a Pedro I. řečený Spravedlivý se klidně mohli stát předobrazem tragického osudu Romea a Julie. Pedro jako následník trůnu nerespektoval přání své rodiny a po dlouhá léta žil se španělskou kráskou Inês, dvorní dámou portugalské královny. Roku 1355 však byla Inês na přímý příkaz Pedrova otce, krále Alfonsa IV., zavražděna. Po dvou letech, když se Pedro sám stal králem, nechal tělo své milé exhumovat a prohlásil ji za právoplatnou královnu. Dokonce prý nechal veškeré dvořanstvo a šlechtice pokleknout před jejími ostatky a všem nařídil políbit její ruku. Pedro I. a Inês dnes spočívají ve společném hrobě v klášteře Alcobaça.

Zlatá éra

V roce 1385 zvítězil portugalský král João I. (Jan I.) v bitvě u Aljubarroty (100 km severně od Lisabonu) a definitivně tak zajistil nezávislost Portugalska na sousedním Španělsku. Roku 1386 uzavřel s Anglií tzv. Windsorskou smlouvu, která je nejstarší dosud platnou vojenskou úmluvou na světě. O rok později se João I. oženil s princeznou Filipou z Lancasteru, dcerou lancasterského vévody Jana z Gentu. Jejich třetí syn, princ Henrique, známý pod jménem Jindřich Mořeplavec, se stal velmistrem Kristova řádu a podstatně přispěl k novým zámořským objevům.

Princ Henrique se vyznamenal v roce 1415, kdy se ve věku 21 let zúčastnil námořní výpravy proti severoafrické pevnosti Ceuta. Ve skutečnosti to byla jeho první a poslední odvážná akce, jelikož ihned po ní se usadil „na konci světa“ na poloostrově Sagres v Algarve, kde založil jakési dobové výzkumné středisko a zaměstnal tu řadu astronomů, kartografů a dalších vědců, kteří se věnovali námořním vědám. Jím financované plavby zcela převrátily pohled tehdejších Evropanů na svět. Za Jindřichova života se portugalské karavely dostaly daleko za nejzápadnější výspu Afriky a Portugalci si obsazením Madeiry a Azor vytvořili vynikající předpolí pro své budoucí zámořské výpravy.

Jindřich Mořeplavec

Zlatá éra portugalských dějin nastala za vlády krále ManuelaI. řečeného Šťastného, který vládl mezi lety 1495 a 1521. Objevné cesty, které portugalští mořeplavci v této době uskutečnili, z něj udělaly jednoho z nejbohatších evropských panovníků. Za jeho vlády byly postaveny například Belémská věž či klášter Řádu sv. Jeronýma, vrcholné stavby pozdně gotického manuelského stylu.

Manuelský styl v klášteře Řádu sv. Jeronýma

Nejdůležitější zámořskou výpravou pod vlajkou Manuela I. se stala expedice Vasca da Gamy v roce 1497. Tomu se podařilo objevit to, co hledal Kolumbus – nejkratší cestu k orientálnímu koření. Vasco da Gama obeplul mys Dobré naděje a následujícího roku přistál v Kóžikkótu (Kalikatu) v jižní Indii. Portugalci ovládli v podstatě celý Indický oceán, čímž ukončili dominantní postavení Benátek v obchodu s kořením. Od té doby se všichni důležití evropští obchodníci obraceli výlučně na Lisabon. Další významný úspěch přišel v roce 1500, kdy Pedro Álvares Cabral přistál u břehů Brazílie.

Osudové roky

Král Manuel I. zemřel roku 1521 a jeho nástupcem se stal jeho nejstarší syn JoãoIII. řečený Zbožný, který se rozhodl ze sousedního Španělska pozvat do země jezuitské inkvizitory.

Inkvizice sice nikdy neměla v Portugalsku takovou moc jako ve Španělsku, přesto její nástup zemi poznamenal. Perzekuce se zaměřily především na „nové křesťany“ – židy, kteří byli nuceni přestoupit na křesťanství, včetně početné komunity španělských židů žijících v Portugalsku. I přes neutuchající hon na čarodějnice, epidemie moru a opakovaná zemětřesení dosáhl na konci 16. století počet obyvatel Lisabonu 100000.

Roku 1580 zemřel portugalský král Henrique I., aniž by zanechal následníka trůnu. Situace využil španělský král FilipII. a násilím připojil Portugalsko ke Španělsku. Trvalo dlouhých 60 let, než se Portugalci dokázali vzbouřit proti španělské nadvládě. Pod vedením vévody z Braganzy se Španělů definitivně zbavili 1. prosince 1640, načež byl tento vévoda pod jménem João IV. korunován portugalským králem. Korunovace proběhla jako celonárodní oslava na lisabonském náměstí Terreiro do Paço, které je dnes známé pod názvem Praça do Comércio. Na památku této události je 1. prosinec v Portugalsku slaven jako Den nezávislosti.

Joãův vnuk, král João V., vládl mezi lety 1706 a 1750. Období jeho vlády bylo charakterizováno přílivem zlata z Brazílie, které král prostopášně utrácel za množství opulentních staveb a pomníků. Jako příklad může posloužit pompézní zámek a klášter v Mafře 40 km severozápadně od Lisabonu.