Top 10 zajímavostí

Santa Croce Skvostný kostel plný uměleckých pokladů

Il Duomo Brunelleschiho velkolepá kupole se tyčí nad městem; stejně působivá je Giottova elegantní kampanila

Palazzo Pitti a Giardino di Boboli Přepychový renesanční palác a nádherná zahrada, které kdysi patřily Medicejským

Accademia Hlavním exponátem galerie je Michelangelův David, možná nejslavnější socha západního světa

Ponte Vecchio Krásný středověký most s obchůdky řemeslníků

Santa Maria Novella Rozlehlý kostel postavený dominikánskými mnichy v polovině 13. století

San Lorenzo První renesanční kostel s působivými kaplemi Medicejských

San Marco Dormitář kláštera s freskami obsahuje jedny z nejlepších děl Fra Angelica

Cappella Brancacci Kaple s nádhernými freskami od Masaccia

Uffizi Galerie s nejrozsáhlejší světovou sbírkou italské renesanční malby

Ideální den ve Florencii

9.00 Snídaně

Den začněte cappuccinem a cornettem v Caffé Scudieri na Piazza di San Giovanni. Tato zavedená, elegantní kavárna a pasticceria se nachází přímo v srdci Florencie, na náměstí nedávno upraveném na pěší zónu.

10.00 Dóm

Projděte se po náměstí a prohlédněte si baptisterium, kampanilu (zvonici) a věhlasný dóm. Máte-li dobrou kondici, můžete zdolat 463 schodů vedoucích na vrchol katedrály a obdivovat Brunelleschiho fenomenální stavitelské umění i jedinečný výhled.

11.30 Stylové nákupy

Vydejte se po Via Roma na Piazza della Repubblica, kde se nacházejí nejelegantnější florentské kavárny. Přejděte náměstí na Via Strozzi a na jejím konci zahněte vlevo na Via Tornabuoni, kde najdete honosné prodejny světových značek jako Armani, Gucci a Prada.

13.00 Na tržiště

Na Piazza Santa Trinità zahněte vlevo na Via Porta a projděte kolem Palazzo Davanzati. Po pravé straně se rozkládá Mercato Nuovo (Nové tržiště), které bylo původně zbudováno jako prodejní místo hedvábí a zlata, v dnešní nabídce však převládají výrobky z kůže a suvenýry. Pohlaďte rypák bronzového kance, abyste si dle zdejšího zvyku zajistili návrat do města, a ochutnejte sendvič s dršťkami z oblíbeného stánku v jihozápadním rohu tržiště.

13.30 Náměstí plné umění

Již od středověku je piazza centrem dění ve městě. Nad ní se tyčí Palazzo Vecchio, bývalé sídlo rodu Medicejských. Můžete obdivovat řadu soch pod širým nebem, navštívit nové Gucci Museo nebo si sednout do kavárny a pozorovat okolní ruch. Na šťavnatý steak po florentsku a sklenku Chianti si zajděte do restaurace Frescobaldi (Via dei Magazzini).

15.00 Ponte Vecchio

Vydejte se směrem na jih k řece, projděte okolo Galerie Uffizi, v níž se nachází nejobsáhlejší sbírka renesančního umění na světě. U řeky zahněte doprava k Ponte Vecchio, nejstaršímu florentskému mostu a symbolu města. Zlatníci a klenotníci zde prodávají své zboží už od roku 1593.

15.30 Muzea a odpočinek v zahradách

Od mostu se nechejte unášet davem k Palazzo Pitti. V tomto paláci sídlí šest muzeí a lze v něm strávit celý den. Nyní si však projděte krásnou zahradu Giardino di Boboli s řadou pavilonů, chladivých fontán, umělých jeskyní a bezpočtem soch.

20.00 Čas večeře

Vydejte se na Piazza Santo Spirito severozápadně od Palazzo Pitti. Na náměstí si v klidu vychutnejte aperitiv a pak si najděte podnik, kam zajdete na večeři. Náměstí je plné kaváren, restaurací a vináren.

22.30 Noční život

Letní večer si buď vychutnejte v ulicích a nechejte se okouzlit nasvícenou fasádou kostela Santo Spirito, nebo se přidejte k mladým Florenťanům v barech okolo náměstí.

Úvod

Nádherný výhled z vrcholku kopce od kostela San Miniato se od 16. století téměř nezměnil. Belvedér nabízí výhled přes řeku Arno s jejími mosty až na florentské centro storico. Tvoří ho záplava terakotových střech, ze které ční báň kostela San Lorenzo, středověká zvonice v Palazzo Vecchio a především – mohutná kupole dómu.

Slavní rodáci

Řada velikánů evropské kultury – Dante, Boccaccio, Giotto, Donatello, Botticelli, Michelangelo, Leonardo, Cellini či Machiavelli – žila a pracovala ve Florencii.

Obrovský přínos Florencie západní civilizaci a kultuře byl zcela neúměrný tehdejší velikosti města. Jen málo národů, natož měst, se může pyšnit tím, že vytvořily natolik pozoruhodné umělecké, literární, vědecké a politické dědictví během tak krátkého období. Florencie byla, slovy D. H. Lawrence, „dokonalým lidským světem“.

Turistické průvodce často srovnávají Florencii s Athénami v 5. století př. n. l., avšak zatímco jejich slávu připomínají jen působivé rozvaliny, renesanční Florencie zůstává netknutá. Její historické paláce, ohromné kostely, znamenité sochy a bezpočet mistrovských děl nejsou rozpadajícími se pozůstatky, nýbrž živou a funkční součástí každodenního života, které si současní obyvatelé Florencie váží a jež je otevřená všem.

Úžasný výhled na Florencii

V elegantním Palazzo Vecchio, v němž ve středověku zasedala první komunální správa, se dodnes nacházejí kanceláře městské rady. Věřící poklekají při mších v kostelech zbudovaných středověkými cechy. Klenotnické krámky lemující Ponte Vecchio patří potomkům zlatníků, kteří si zde zakládali dílny již ve 14. století. Většina úzkých dlážděných uliček byla dostatečně široká, aby jimi před staletími mohly projet koňské povozy.

Není tedy žádným překvapením, že Florencie byla velkým turistickým lákadlem již koncem 18. století, kdy se díky svým uměleckým klenotům stala neopomenutelnou zastávkou na tzv. Grand Tour neboli na cestách britské aristokracie. Středověké uličky jsou dnes posety cukrárnami, obchody se suvenýry a pizzeriemi. Stále tu můžete narazit na řemeslníky zpracovávající ve svých dílnách bronz či kůži, i když je jich čím dál méně.

Kritici Florencie ji popisují jako přelidněné a předražené město. Na tomto tvrzení je špetka pravdy, avšak davům, a do určité míry i vysokým cenám, se lze vyhnout, pokud navštívíte město mimo sezonu. Nikdy neuniknete intenzivnímu působení obrovské koncentrace uměleckých a architektonických děl, i když na jejich prohlídku budete mít několik dnů. Nesnažte se stihnout vše, výsledkem by bylo pouze vyčerpání. Vyberte si pár skvostů, které nechcete minout, a pak jen v klidu vstřebávejte jejich krásu.

Erb Medicejských

Zájemci o heraldiku si ve Florencii přijdou na své, neboť erby bohatých rodů, cechů a mecenášů zdobí fasády mnoha paláců, věží a kostelů.

Jistě nejslavnější je erb Medicejských se šesti kruhy, jejichž význam je stále předmětem spekulací. Část odborníků se přiklání k názoru, že se jedná o léčivé tablety, protože Medicejští (v překladu „lékaři“) byli původně členy cechu obchodníků a apatykářů. Slávu a bohatství však získali díky obchodu s látkami a provozování bankovnictví. Pět kruhů je červených, horní šestý je modrý se třemi zlatými liliemi – darem francouzského krále Ludvíka XI. z 15. století.

Zkoušky osudu a strasti

Středověcí obyvatelé Florencie byli považováni za tvrdě pracující, vynalézavé a důvtipné pragmatiky. Tyto vlastnosti jsou zjevné i u současných obyvatel doplněné o vrozený smysl pro důstojnost, eleganci a hrdost na své město a jeho dědictví.

V ulicích je bezpočet dokladů uměleckého dědictví města

Houževnatost místních obyvatel dokládají mnohé příklady z dlouhé historie města, nejvíce se však projevila při katastrofálních záplavách v listopadu roku 1966. Řeka Arno, rozvodněná po vydatných deštích, se jedné noci vylila z břehů a smetla vše, co jí stálo v cestě. V některých částech města vystoupala hladina řeky do výšky 7 metrů – tabulky po celém městě dodnes připomínají, kam až velká voda dosáhla. Obchody, muzea i domovy zaplavilo husté bahno smíchané s ropou z protržených nádrží.

Poškozeny byly stovky obrazů, fresek, soch a starých knih nevyčíslitelné hodnoty. Obyvatelé Florencie se sjednotili v úsilí zachránit vše, co se dá. Pomáhali odklízet sutiny a opravovat městskou infrastrukturu. Restaurováním obrazů a soch pověřili mezinárodní tým odborníků a záchranné práce pokračují dodnes. Většinu poničených uměleckých děl už můžete opět spatřit ve florentských muzeích a galeriích.

Další zatěžkávací zkouškou prošlo odhodlání místních v květnu 1993, kdy bomba nastražená mafií v automobilu poničila západní křídlo Galerie Uffizi a zabila 5 lidí. Poškozeny byly více než dvě stovky uměleckých děl, z toho 37 vážně a dvě nenávratně. Výraznějším škodám zabránila ochranná plexiskla. Dvacet let poté prochází Galerie Uffizi dlouho odkládanou přestavbou, která přináší rozsáhlé změny. „Nuovi Uffizi“ (Nová Uffizi) vyřeší problémy s přístupem, zdvojnásobí výstavní prostory a umožní návštěvníkům spatřit celou řadu děl, která dosud spočívala v depozitářích. V letech 2011 a 2012 byly otevřeny dva nové prostory s 19 místnostmi.

Právě díky pocitu, že jsou správci renesančního odkazu a dědicové nepřekonatelné tradice síly tvůrčího ducha, jsou obyvatelé Florencie patřičně hrdí na své město. Právě tato soudržnost s minulostí činí z Florencie tak jedinečné místo. Na její mistrovská díla lze pohlížet jako na živoucí doklad výjimečného období tvořivosti a inovace.

Už jen z tohoto důvodu si Florencie zaslouží všechny superlativy, jimiž je až nestoudně zasypávána. A navíc, pokud je horko a davy i fronty vám začnou připadat nesnesitelné, můžete vždy uniknout na kopeček na druhém břehu řeky a vychutnat si tentýž pohled, jaký se kdysi nabízel Michelangelovi.

Stručná historie

Nikdo asi neví, jak římská osada Florentia přišla ke svému jménu. Někteří tvrdí, že byla pojmenována po římském vojevůdci Florinovi, který zde v roce 63 př. n. l. tábořil při obléhání nedalekého Fiesole, kde v té době pobývali Etruskové. Jiní tvrdí, že jméno odkazuje na hojnost květin v této oblasti, či dokonce na „rozkvět“ úspěšného města na břehu řeky.

Hliněný sarkofág zobrazující Larthii Seianti z Chiusi

Ať už je původ jména jakýkoli, starořímská Florencie vyrostla v prosperující vojenské a obchodní sídlo kolem roku 59 př. n. l. Když půjdete po Via Romana na jižním břehu řeky Arno a přejdete Ponte Vecchio směrem k centru, půjdete ve stopách římských legií, obchodníků a cestovatelů z doby před dvěma tisíci lety. Přesto zde viditelné pozůstatky římského životního stylu nenaleznete. Více památek z tohoto období můžete obdivovat v sousedním Fiesole, které se může pochlubit četnými etruskými a římskými rozvalinami z 1. století př. n. l.

Od Karlovců k republice

Opakované nájezdy ze severu o pár století později a rozpad západořímské říše v roce 476 n. l. uvrhly Evropu do bouřlivé éry. Krátké období míru nastalo pod vládou franckého krále Karla Velikého v 8. a 9. století, avšak již v 10. století nepokoje opět propukly.

Matylda Toskánská, zvaná „Velká hraběnka“

Karolinskou provincii Toskánsko se naštěstí podařilo udržet celistvou. Koncem 11. století za vlády toskánské markraběnky Matyldy z Canossy dosáhla Florencie rychlého obchodního a politického rozkvětu. V tomto období vznikly významné cechy (arti maggiori). Tyto vlivné skupiny lze považovat za jakési předchůdce současných odborů; jejich cílem byla ochrana zájmů lékárníků, obchodníků s vlnou, hedvábím, kořením a dalším zbožím. V roce 1138, pouhých 23 let po Matyldině smrti, se Florencie stala samosprávnou republikou a mocností, s níž musel svět počítat.

V té době Florencie vypadala zcela jinak než v současnosti. Bohaté kupecké rodiny opevňovaly svá sídla čtvercovými kamennými věžemi, vysokými často až 70 metrů, které sloužily jako nedobytná útočiště v dobách nepokojů. Koncem 12. století se nad městem tyčilo přes sto padesát takových věží, ale do dnešních dnů se jich zachovalo jen několik. Lepší představu o tehdejší podobě města lze získat při návštěvě toskánského městečka San Gimignano.

Fasáda kostela San Miniato pochází z 11. století

Guelfové a ghibellinové

Rozdílné zájmy aristokratické elity a rozrůstající se kupecké třídy směřovaly k nevyhnutelnému střetu. Když k němu došlo, rozvoj Florencie na nějaký čas ustoupil krutým bojům. Šlechta se nesouhlasně stavěla proti formě vlády prosazované kupci, která by se více zaměřila také na ostatní společenské vrstvy. Stav ještě zhoršovaly nelítostné spory planoucí uvnitř rodů a florentský obchod trpěl také častými nájezdy „loupeživých baronů“.

Papež versus císař

Označení guelfové (přívrženci papeže) a ghibellinové (stoupenci císaře Svaté říše římské) údajně pocházejí z německých slov Welf (rod bavorských vévodů) a Waiblingen (sídlo Hohenstaufenů).

Celou situaci pak ještě vyostřovaly mocenské ambice stoupenců papeže a císaře. Zastánci papežské moci guelfové a příznivci císaře ghibellinové, jejichž hnutí se ve společnosti začalo utvářet již od 13. století, vzešli z různých dalších italských měst, v nichž se zájmy papeže a císaře Svaté říše římské (založené v roce 962) nebezpečně střetávaly. Většina toskánských měst se brzy do stávajících sporů zapojila se svými vlastními frakcemi obou skupin a celá oblast byla zmítána po více než dvě staletí bratrovražednými boji. Pisa, Lucca, Pistoia, Siena, Arezzo a Florencie se různě spolčovaly, aby se vzápětí opět staly nepřáteli v závislosti na tom, která strana byla právě u moci.

Vývoj florentské společnosti

Navzdory těmto překážkám se florentské bankovnictví nadále rozvíjelo a obchod s vlněnými látkami prosperoval. V polovině 13. století se začal razit první zlatý fiorino (florén). Tato mince s patronem města Janem Křtitelem vyobrazeným na jedné straně a symbolickou florentskou lilií na druhé se brzy stala standardní měnovou jednotkou v Evropě.

Řemeslníci při práci, zobrazení na kostele Orsanmichele

Florentská společnost zažívala v tomto období pozoruhodný rozvoj. Vznikaly výrobny či dílny, byly zakládány nemocnice, školy a dobročinné spolky. Na místní univerzitě, která patří mezi nejstarší v Evropě, se připravovali budoucí právníci, učitelé a lékaři. Město mělo dlážděné ulice a přijalo zákony omezující hluk a nepřípustné jednání. Vzniklo zde Confraternita della Misericordia (Bratrstvo milosrdenství), předchůdce současného Červeného kříže. Přestože Florencie nikdy nebyla demokracií v moderním smyslu slova a tehdejší život byl velmi těžký, nabízela svým občanům jedinečný pocit sounáležitosti, jenž překonával rozdíly mezi třídami.

Navzdory vnitřním rozporům se podařilo guelfům postupně zbavit ghibelliny moci. Koncem 13. století drželi bankéři, kupci a městské cechy kormidlo florentské republiky pevně ve svých rukou a sebevědomě se zaměřili na výstavbu vhodného sídla vlády. V té době již budovali okázalou katedrálu a impozantní Lidový palác (Palazzo del Popolo) se začal stavět v roce 1298. Později byl přejmenován na Palazzo della Signoria, dnes se nazývá Palazzo Vecchio (Starý palác). Stojí na Piazza della Signoria a stále slouží jako radnice, i když jej v dobách renesance chvíli využíval rod Medicejských jako své sídlo. Palác bezpochyby patří k nejkrásnějším dochovaným stavbám tohoto období.

Zlatý věk Florencie

Florentští bankéři ovládali tehdejší evropské bankovnictví prostřednictvím svých zástupců v každém velkém městě. Jedna skupina, vedená rodinami Bardiů a Peruzziů, půjčila anglickému králi Eduardu III. 1 365 000 zlatých florinů na jeho válečné tažení proti Francii. V roce 1343 však licoměrný Eduard náhle vyhlásil bankrot a celý bankovní systém se zhroutil.

Vzkříšení Theofilova syna od Filippina Lippiho

Houževnatí obyvatelé Florencie se však jako vždy vzpamatovali a tvrdě prosazovali své obchodní zájmy, aby získali zpět ztracenou prestiž. Navzdory neustálým sociálním nepokojům, výbuchům násilí, katastrofálním záplavám a morové epidemii v letech 1347–48, jíž padla za oběť více než polovina obyvatel města (a jedna třetina populace Itálie), byla Florencie počátkem 15. století silnější a bohatší než kdykoli předtím.

Kromě obchodních úspěchů vzkvétal v počátcích renesance také kulturní život. Narůstal zájem o dlouho opomíjenou řeckou a latinskou literaturu. Zatímco florentští historici začali zaznamenávat vývoj města pro příští generace, obchodní cechy a noví zbohatlíci vedli obchodní jednání a vyřizovali si účty v rámci krevní msty, což jim však nebránilo působit také jako mecenáši umění.

Navzdory frakcionářskému rozdělení dokázali obyvatelé Florencie vybudovat ambiciózní veřejné stavby i úžasné soukromé paláce. Dóm, Giottova kampanila, velké klášterní kostely Santa Croce a Santa Maria Novella, Bargello a Palazzo Vecchio byly postaveny nebo se s jejich výstavbou započalo právě v bouřlivém 14. století.

Moc významných šlechtických rodů zvaných signori postupně zastínila vliv cechů. Ambiciózní Medicejští, bohatí obchodníci s vlnou a bankéři, stáli v čele Florencie šedesát zlatých let (1434–94) a – ve stále menší míře – i v následujících desetiletích. Medicejští byli zkušení politici a také nadšení a nároční mecenáši umění. Proto se úroveň města pod jejich vedením dostala až na samotný vrchol v době, kdy se většina Evropy snažila zbavit spletitého systému středověkého feudalismu.

Renesance

Výraz „renesance“ (Rinascimento) použil jako první florentský umělec a historik Giorgio Vasari (1511–74), jehož kniha Životy nejvýznačnějších malířů, sochařů a architektů obsahuje téměř vše, co víme o velkých italských umělcích od 13. století po jeho dobu. Pojem „renesance“ znamená „znovuzrození“, což přesně vystihuje Vasariho pohled na události 15. století: zdálo se, že se svět probouzí z dlouhého spánku a pokračuje tam, kde skončila antika. Kulturnímu životu v Evropě dominovala po celý středověk církev. Literatura, architektura, malířství, sochařství a hudba se spíše než na oslavu pozemského života a krásy zaměřovaly na velebení Boha. Antická koncepce „umění pro umění“ byla zapomenuta až do 15. století, kdy ji oživila právě Florencie; srovnání Cimabueovy Trůnící Madony (kolem roku 1290) s Botticelliho obrazem La Primavera (1477–78) jasně ilustruje rozdíl mezi uměním středověku a renesance.

Lorenzo il Magnifico

Medicejští

Pálení marností

18. a 19. století

Počátek 20. století

Od 2. světové války po současnost

Historické milníky

8. století př. n. l.

První osídlení na místě dnešní Florencie.

59 př. n. l.

Založení římské osady Florentia.

3. století n. l.

Sv. Miniáš přináší do Florencie křesťanství.

570

Vládu nad Toskánskem získávají Langobardi.

774

Karel Veliký poráží Langobardy a zmocňuje se Toskánska.

1115

Florencie se stává samosprávnou obcí.

1215

Počátek nepokojů mezi guelfy a ghibelliny.

1296–9

Zahájení prací na dómu a Palazzo Vecchio.

1302

Dante vyhnán při masové čistce ghibellinů.

1347–8

Morová epidemie zabíjí přes polovinu obyvatel města.

1400

Počátek renesance a vzestup Florencie jako kulturního centra Evropy.

1434–64

Florencii vládne Cosimo de’ Medici.

1469–92

Vláda Lorenza Nádherného.

1494–8

Za Savanaroly je Florencie přísně teokratickým státem, tzv. republikou Kristovou.

1512

Moc nad městem získávají zpět Medicejští.

1537–74

Vláda Cosima I.; Florencie začíná pomalu upadat.

1610

Na dvoře Cosima II. působí matematik Galileo.

1737

Umírá Gian Gastone, poslední medicejský vládce Florencie.

1860

Toskánsko se stává součástí sjednoceného království Itálie.

1865–71

Florencie je hlavním městem nového království.

1944

Ustupující německá armáda ničí tři mosty přes řeku Arno.

1966

Florencii pustoší záplavy.

1993

Bomba nastražená mafií zabíjí pět osob a poškozuje Galerii Uffizi.

2002

Italskou liru nahrazuje euro.

2010

Zahájení provozu linky 1 dlouho očekávané tramvajové sítě Tramvia.

2011–12

Otevřeno devatenáct nových místností v Galerii Uffizi.

2014

Bývalý florentský starosta Matteo Renzi se stává premiérem Itálie. Coby nový starosta Florencie ho nahrazuje Dario Nardella.

2015

Florencie pořádá mnoho událostí spojených s EXPO 2015 v Miláně – např. největší výstavu v oblasti výživy.

2016

Florenské divadlo Teatro Niccolini po 20 letech znovu otevřeno.

Table of Contents

Top 10 zajímavostí

Ideální den ve Florencii

Úvod

Zkoušky osudu a strasti

Stručná historie

Od Karlovců k republice

Guelfové a ghibellinové

Vývoj florentské společnosti

Zlatý věk Florencie

Renesance

Medicejští

Pálení marností

18. a 19. století

Počátek 20. století

Od 2. světové války po současnost

Historické milníky

Zajímavosti

Erb Medicejských

Florentští mořeplavci