TOP 10 zajímavostí

Castello Sforzesco

V působivé pevnosti sídlí několik muzeí (strana 43)

Basilica di Sant’Ambrogio

Nejkrásnější milánský kostel (strana 65)

Galleria Vittorio Emanuele II

Módní butiky a kavárny s elegantními fasádami z počátku 20. století (strana 34)

Pinacoteca di Brera

Sídlo jedné z nejvybranějších sbírek italského umění, včetně slavného Polibku (strana 50)

Quadrilatero d’Oro

Svůj obchod zde mají všechny slavné módní značky (strana 54)

Brera

Bohémská a přitom poklidná a elegantní část „starého Milána“ ukrývá půvabné bary i dlážděné uličky (strana 49)

Navigli

Nábřeží malebných kanálů lemují restaurace a kavárny – centrum nočního života (strana 67)

Poslední večeře

Mistrovské dílo Leonarda Da Vinci je skutečným skvostem mezi nepřeberným množstvím milánských uměleckých památek a zajímavostí (strana 60)

La Scala

Nejslavnější operní dům světa prošel citlivou rekonstrukcí a vrátil se ke své původní velkoleposti (strana 35)

Duomo

Projděte se mezi věžičkami a sochami na střeše třetí největší katedrály v Evropě (strana 27)

Ideální den v Miláně

9.00

Designová káva

Café Trussardi v obchodním domě Trussardi shlíží na La Scalu a servíruje kávu s croissantem.

10.00

Luxusní nákupy

Projděte se po Via Manzoni do Quadrilatero d‘Oro, „zlatého čtyřúhelníku“ a vyhlášené módní destinace. Pokochejte se návštěvou nebo výlohami obchodu Armani a pak se vydejte prozkoumat butiky na Via della Spiga a Via Montenapoleone. Pokud vám budou docházet síly, stavte se na kávu a zákusek ve starobylé kavárně Caffè Cova.

12.00

Trocha kultury

V návrhářské čtvrti se poohlédněte po fascinujících muzeích v historických domech. Začněte v Museo Poldi Pezzoli. Tento palác plný umění je svědectvím o vášni jednoho aristokrata z 19. století. Sousední Museo Bagatti Valsecchi vzdává hold období renesance.

14.00

Oběd

K poklidnému obědu si objednejte krémové risotto milanese v restauraci Bice. Anebo rychle slupněte něco dobrého v kavárně Van Bol & Feste (Largo Cairoli).

16.00

Pohoda v parku

Náměstí Largo Cairoli vás zavede k hradu Castello Sforzesco obklopenému parkem plným uměleckých děl. Na hradě si prohlédněte Michelangelovo nedokončené sousoší Rondanini Pietà. Potom se pusťte přes Parco Sempione k budově Triennale a vychutnejte si atmosféru soudobého Milána.

18.30

Západ slunce za katedrálou

Vyjděte z parku východem označeným jako Cadorna a metrem se svezte na stanici Duomo k milánské katedrále. Výtahem vyjeďte nahoru a vychutnejte si výhled zalitý paprsky zapadajícího slunce. Naproti katedrále stojí Museo del Novecento (vstup zdarma každé út od 14.00, ne–st a pá od 17.30, čt a so od 20.30), které nabízí báječné spojení umění 20. století a architektonických hrátek.

20.00

Čas na koktejl

Z některého z barů na střeše obchodu La Rinascente se potěšte pohledem na věže katedrály. Přesuňte se do elegantního koktejlového baru Camparino v loubí Galerie, kde se nápoje míchají už od roku 1867.

21.00

Stylová večeře

Restaurace Acanto, jeden z nejvyhlášenějších podniků v Miláně, nabízí skvělou severoitalskou kuchyni. Nemusíte se bát, že by vnější pozlátko skrývalo prázdný obsah.

22.30

Vyrazte si z kopýtka

Dlouhý večer v Miláně zahajte skleničkou v elegantním baru Principe a pak vyrazte do čtvrti Corso Como vyhlášené nočním životem. Pár drinků po večeři si můžete objednat ve stylovém podniku 10 Corso Como.

Úvod

Říká se, že na každý římský kostel připadá v Miláně jedna banka. Severoitalské město, které je hnací silou ekonomiky země, vyzařuje energii a činorodost a Římany považuje za zahálčivé lenochy, kteří se nechají rozptylovat jižním sluncem a umlčovat Vatikánem. Proto je možná pochopitelné, že se sám Milán cítí být hlavním městem Itálie. Není totiž jen jejím průmyslovým a finančním centrem, ale s velkou razancí se stává také nejdynamičtějším a nejvlivnějším městem v celé zemi.

Už po několik desetiletí je Milán uznávaným centrem módy, hlavním městem vydavatelství, médií a designu, ale také domovem dvou vynikajících fotbalových týmů. Pro Římany ale zůstává šedivým místem zahaleným v mlze, kde žijí chytří, ale bezskrupulózní workoholici.

Vůdčí město

„Co se děje v Miláně, bude se zítra dít v Itálii. O čem se přemýšlí v Miláně, o tom se zítra bude přemýšlet v celé zemi.“ – italský historik Gaetano Savemini

Hodně práce, hodně zábavy

V Miláně se bezpochyby setkáte s vysokou pracovní morálkou, která se spíše podobá severoevropským obchodním centrům než typickému italskému městu se slunnými náměstími a pomalými, dlouhými obědy. Určitě zde však nepanuje jen samá práce a žádná zábava. La dolce vita tu má jinou podobu než dále na jihu, ve stylu a současném dění se však žádné jiné město v Itálii Milánu nemůže rovnat.

A pokud jde o kuchyni, když si dobře vyberete, může i rychlé občerstvení dosahovat kvality Slow Food. Tradiční hostince nabízejí syté polévky a dušená jídla, krémová rizota a plněné těstoviny, výbornou pizzu, ale i charcuterie ossobuco (telecí kližku s kostí), plísňovou gorgonzolu nebo mascarpone. A co se zábavy týká, aperitivo po práci se stalo neodmyslitelnou součástí milánského života. Ve stylových barech se míchají vynikající koktejly a podávají stuzzichini (chuťovky) a elegantní jednohubky, stejně lákavé jsou i starosvětské pasticcerie (cukrárny). Milánský noční život se točí kolem barů v elegantní módní čtvrti Quadrilatero, v bohémské Breře, na trendy Corso Como, v divoké čtvrti kolem kanálu Navigli a v kosmopolitní oblasti kolem katedrály.

La bella figura

Město je synonymem pro módu a Miláňané si s chutí užívají radosti konzumního života. Dvakrát za rok, při příležitosti zahajování světoznámých módních přehlídek, zaplní místní trendy hotely a koktejlové bary paparazziové. Stylové restaurace a sushi bary jsou v té době plné celebrit, supermodelek a módních nadšenců.

V nákupním okrsku Quadrilatero d’Oro

Místní však vyznávají filozofii „la bella figura“ po celý rok a v elegantním Quadrilatero d’Oro („zlatém čtyřúhelníku“), kde návrhářské butiky předvádějí téměř nepřetržitou módní show, působí obchody spíše jako galerie na škále od jedinečných butiků přes Slow Food supermarkety až po obří návrhářské obchodní domy. Oslnivá značka Dolce & Gabbana nabízí na Corso Venezia nejen pánskou módu, ale i služby holiče a Martini bar. V luxusní oblasti Via Manzoni známé dnes spíše jako „Armaniho čtvrť“ narazíte na značku Armani na oblečení, na čokoládě, květinách, vybavení do domácnosti, v kavárně, klubu, sushi baru, a najdete tu dokonce i hotel Armani. Ceny v těchto nabubřelých podnicích nejsou nic pro slabší povahy, ale nabízí se i řada přijatelnějších možností nákupu, třeba na Corso Sempione, v umělecky laděných buticích ve čtvrti Brera nebo v svérázných obchůdcích ve čtvrti Ticinese.

Milán není jenom italským hlavním městem módy, ale i nábytku. Úchvatné muzeum Triennale v parku Sempione, dříve zaměřené na dekorativní umění, se stalo prvním italským muzeem designu.

Kulturní sebevědomí

Milán možná nenabízí tolik architektonických skvostů a souvislé historické zástavby jako Florencie nebo Benátky, může se ale pochlubit okázalou gotickou katedrálou, starým hradem obklopeným rozlehlým parkem a jedním z nejprestižnějších operních domů světa. Refektář kláštera při kostele Santa Maria delle Grazie uchovává jeden z nejceněnějších obrazů západní civilizace: da Vinciho Poslední večeři . Umělecká muzea sahají od obrazáren Pinacoteca di Brera a Pinacoteca Ambrosiana s díly italských mistrů po intimní „domácká muzea“, například Poldi-Pezzoli. Moderní umění je vystavováno ve strhujícím Museo del Novecento, špičkový design pak můžete obdivovat v rekonstruovaném muzeu Triennale.

Tramvaj projíždějící okolo opery La Scala

Ačkoli se ze středověkého Milána mnoho nezachovalo, připomenout si ho můžete na Piazza Mercanti, kde stojí i Palazzo della Ragione svědčící o bohatství, jímž město oplývalo ve 13. století. V období renesance se stal Milán střediskem umění a kultury, kde osobnosti jako Bramante vytvářely slavné monumenty, zatímco Leonardo (viz str. 19) zdobil paláce a kostely svými uměleckými díly. Byly tu také vybudovány splavné vodní cesty, které navazovaly na švýcarskou řeku Ticino a umožňovaly přepravu mramoru pro stavbu katedrály.

Vzestup milánských módních domů

Látky se v Miláně vyrábějí už od středověku. Raketový vzestup Milána coby města módy však započal až v 50. letech minulého století, kdy místní převzali štafetu od Florencie. Podle špičkových návrhářů atmosféra dynamické metropole lépe svědčila kreativitě, proto zde dnes mají svou základnu značky jako Armani, Versace, Prada, Dolce & Gabbana či Gucci. Není tedy překvapením, že v roce 2017 bylo pod mrakodrapy moderní čtvrti CityLife otevřeno futuristické „Město módy“, největší městské nákupní centrum v Itálii (https://citylifeshoppingdistrict.it).

V Miláně už se dnes na návrhářské značky tolik nekouká – spíše se vdechují, usrkávají a ochutnávají. Módní návrháři se zaměřují i na životní styl a rozmařile budují bary, lázně a restaurace. Po ránu se můžete probudit nad šálkem kávy v kavárně Gucci Caffè v Gallerii nebo se nechat polechtat břitvou v holičství Dolce & Gabbana. Armani, mistr minimalismu, vládne své říši na Via Manzoni, kde najdete supermarket, klub a elegantní restaurace – a hned za rohem i hotel. Roberto Cavalli, pro něhož platí, že více je prostě více, na to odpovídá svou restaurací a klubem Just Cavalli.

Řemeslné trhy, obchody s uměním a starožitnictví v bohémské čtvrti Brera, luxusní Tortoně, moderní CityLife a svérázné Navigli ukazují kreativní tvář současného Milána.

Svatý patron města

Miláňané o sobě rádi mluví jako o Ambroziánech podle milánského biskupa Ambrože, patrona města.

ŽIVOT VE MĚSTĚ

Milán, hlavní město nejlidnatějšího italského regionu Lombardie, leží 50 kilometrů východně od Alp. Díky své poloze je příhodným výchozím bodem, chystáte-li se navštívit i okolní města jako Pavia, Bergamo či Brescia. Podobně jako Miláňané využijte také možnosti uniknout do ticha hor a jezer vzdálených méně než hodinu jízdy autem.

Město pokrývá oblast o rozloze 180 km2 a se svými 1,4 miliony obyvatel je druhým největším v Itálii. Započítáme-li i předměstí, rozroste se počet obyvatel na 5,3 milionu. Milán je uspořádán v několika soustředných kruzích. Hlavní historické památky, muzea, galerie a obchody se nacházejí ve vnitřním prstenci bulvárů ležících v místě bývalých kanálů (Cerchia dei Navigli). Druhý okruh zřídili v polovině 16. století Španělé, když nechali kolem města vystavět hradby v délce 11 km. Koncem 19. století už Milán opět praskal ve švech a španělské hradby byly strženy. Město se i dnes dále rozrůstá, hlavně na sever, aby poskytlo domov všem, kdo sem přicházejí hledat lepší život.

V boji proti znečištění zavedlo město systém poplatků za vjezd do prostor vymezených vnitřním městským okruhem a takzvané dny bez aut, kdy je centrum města zaplaveno jízdními koly a ze skrytých palácových zahrad se po dlouhé době znovu ozývá ptačí zpěv. V rozporu se svou pověstí zběsilého města se Milán konečně učí relaxovat.

Stručná historie

Historie Milána je delší, než napovídá jeho moderní vzhled. Kvůli strategické poloze na obchodní trase bylo město vystavováno násilnému střídání cizích vládců. Prvními byli v 6.století př. n. l . Keltové, následovali Římané, Hunové, Gótové, Langobardi, Španělé, Rakušané a Francouzi. Přes invaze, obléhání, morové rány a také bombardování za 2. světové války se Milánu stále daří uchovávat si postavení nejbohatšího a nejdynamičtějšího italského města.

Starověké Mediolanum

Podle římského historika Livia položily základní kámen Milána v roce 6 03 př. n. l . keltské kmeny z Galie. Římané nazývali tuto divokou barbarskou oblast Gallia Cisalpina – Galie Předalpská. V roce 222 př. n. l . učinili přítrž keltským vojenským výpadům a obsadili Milán a další osady v údolí řeky Pád. Za vlády Římanů se Milán stal prosperujícím obchodním centrem a v roce 286 n. l., když císař Dioklecián rozdělil zemi, i administrativním sídlem Západořímské říše.

V roce 313 podepsal Konstantin Veliký, vládce Západořímské říše, Edikt milánský, jímž křesťanům zaručil náboženskou svobodu. V dobách sv.Ambrože, prvního milánského biskupa a patrona města, se Milán stal předním náboženským centrem.

Císař Konstantin

Sant’Ambrogio

Svatý Ambrož (Sant’Ambrogio) je pro Miláňany doslova kultovní postavou. Podle legendy se krátce po Ambrožově narození v roce 340 snesl k jeho obličeji roj včel a upustil mu na rty kapku medu. Včely tak prorokovaly jeho budoucí dar řečníka s medovým hlasem – odtud také pocházejí včely a úly v ikonografii světce.

Svatý Ambrož, biskup milánský

Hunové, Gótové a Langobardi

V následujících stoletích se štěstěna odvrátila a město bylo pustošeno nájezdníky. Prvním byl Attila, který Milán zničil v roce 452. Po pádu Západořímské říše o čtvrt století později se Milán i zbytek Itálie staly cílem gótských nájezdů. V roce 476 se germánský vojevůdce ve službách Západořímské říše nechal korunovat na krále v novém hlavním městě Pavii. Později ho však během slavnostní hostiny zavraždil jeho protivník, ostrogótský vůdce Theodorich. V roce 568 pak významná města na sever od řeky Pád obsadili Langobardi, další germánský válečnický kmen. Jejich vůdce, král Alboin, se s dvorem usadil v Pavii, ale byl zabit svou manželkou Rosamundou (kterou přinutil pít víno z lebky jejího mrtvého otce). Langobardi se však postupně vzdávali svých barbarských zvyklostí, převzali římské obyčeje, sžili se s místním obyvatelstvem, a dokonce konvertovali ke křesťanství.

Lombardie se stala součástí karolínské říše pod vládou Karla Velikého a vzkvétala; obzvláště pak v 9. a 10. století, kdy zde byly vybudovány velkolepé kostely.

Milánská komuna

Milán se stal samostatným městským státem. Následovaly boje o nadvládu a Milán ve válkách proti svým protivníkům – městům Pavia, Cremona, Como a Lodi – zvítězil. Zničení města Como však dalo císaři Svaté říše římské Fridrichu Barbarossovi záminku k útoku na Milán, který v roce 1162 po devíti měsících obléhání dobyl. O pět let později se Milán přidal k dalším městským komunám v nově vzniklém severoitalském hnutí zvaném Lombardská liga, které v roce 1176 porazilo Barbarossu v bitvě u Legnana ležícího severozápadně od Milána. Barbarossa byl v roce 1183 nucen podepsat kostnický mír, který uznával práva městských států na severu Itálie včetně Milána. Při dobytí Milána pomáhalo české vojsko, Vladislav II. za příslib pomoci dostal v roce 1158 královský titul.

Milánská šlechta: rody Visconti a Sforza

Boje o moc vedly k úpadku městských komun a ve 13.století se začaly objevovat silné dynastie, především rodina Visconti, jejíž členové vládli Milánu až do roku 1477. V rámci frakcionářství, které bylo pro tuto dobu typické, stáli Viscontiové na straně ghibellinů (upřednostňujících německého císaře), zatímco jejich odvěcí rivalové, rodina Torriani, podporovali guelfy (kteří stáli za papežem).

Od roku 1395 byli Viscontiové vévody města. Vévodství dosáhlo svého vrcholu za vlády Giana Galeazza Viscontiho (1 351–1402 ), který vojenskými výboji a diplomacií rozšířil území Milána na většinu severní Itálie, takže dosahovalo až k Pise, Sieně, Perugii a Bologni. V době, kdy shromažďoval síly proti Florencii, však vévoda podlehl moru a zemřel. Gian Galeazzo, muž velkých kulturních a náboženských ambicí, dohlížel na zakládání milánské katedrály a hradu, ale třeba i na stavbu kartuziánského kláštera Certosa v Pavii.

Jedna z věží hradu Castello Sforzesco

V roce 1447 vyhledal jeho syn Filippo Maria vojenskou pomoc před hrozbou benátské armády u svého zetě, condottiere (žoldáka) Francesca Sforzy. To předznamenalo století vlády další významné dynastie – Sforzů. Nejstarší Francescův syn Galeazzo Maria Sforza byl sice rozhazovačný prostopášník, byl ale také schopný vůdce, který zavedl pěstování rýže a moruší. Za jeho vlády vzkvétal i průmysl, především textilní výroba a výroba zbraní. Krom toho byl mecenášem předních umělců a učenců, kteří pak opěvovali jméno rodu. Vévoda byl zavražděn roku 1476 na schodech milánské kaple San Gottardo in Corte ukřivděnými soudními úředníky.

Ludovico il Moro

Nejoslavovanějším vládcem z rodu Sforzů byl Ludovico, který se ujal vlády coby regent místo svého sedmiletého synovce Giana Galeazza Marii. Pro svou snědou pleť a černé vlasy byl znám jako Ludovico il Moro a patřil k předním renesančním vládcům. V jeho době existovalo v Itálii několik velmi vlivných sil: papež, Neapolské a Sicilské království, Florencie, Benátky a Milán. Byla to éra politiky rovnováhy, kdy se každý z mocných států snažil přežít nebo nastolit nadvládu prostřednictvím podvodné diplomacie.

Erb rodu Visconti

Leonardo v Miláně

568 Invaze Langobardů.