TOP 10 zajímavostí

Centrální trh

Jeden z nejzajímavějších pokladů města s bujarou atmosférou (strana 61)

Pomník svobody

Památník z 30. let 20. století je uctívaným symbolem lotyšského národa (strana 50)

Sigulda

Toto pěkné říční městečko kousek od Rigy je skvělé pro jednodenní výlet (strana 72)

Švédská brána

Fascinující připomínka Rigy jakožto prosperujícího švédského přístavu (strana 44)

Rižský dóm

Jeho obrovská věž dominuje Starému Městu (strana 36)

Národní opera

Radost a pýcha Rigy (strana 52)

Jūrmala

Během léta hraje na pobřeží Baltu hlavní roli plážová kultura (strana 69)

Lotyšské etnografické muzeum v přírodě

Objevte bohaté lidové dědictví Lotyšska (strana 66)

Secesní čtvrť

Centrum města je přehlídkou architektury (strana 58)

Dům černohlavců

Cech obchodníků zde kdysi pořádal bankety (strana 33)

IDEÁLNÍ den v Rize

9.00

Procházka po Centrálním trhu

Začněte den návštěvou Centrálního trhu (viz str. 61) . Čtyři původní budovy zde dodnes prodávají stejné produkty: ryby, mléčné výrobky, ovoce a zeleninu a maso. Ti odvážnější mohou zkusit i některé z místních specialit.

10.00

Kulturní trasa

Projděte se Moskevskou čtvrtí (Maskavas Forštate) s dřevěnými domky z 19. století a oblastí starých skladišť Spiķeri, plnou trendy kaváren, barů, klubů a uměleckých galerií. Můžete zde navštívit malé, ale působivé Muzeum rižského ghetta a lotyšského holocaustu (viz str. 61) .

11.00

Stará Riga

Zamiřte do Starého Města a navštivte vynikající Muzeum okupace Lotyšska, které se zabývá bolestnou historií země. Poté se vydejte na procházku kolem středověkých budov Starého Města. Nenechte si ujít kostel svatého Petra a Pavla, Tři bratry a Rižský dóm (viz str. 36) .

12.30

Oběd

Poobědvat můžete v elegantní restauraci Melnie mūki (viz str. 104) , která se nachází v budově středověkého kláštera. Speciality šéfkuchaře zde zahrnují mezinárodní klasiku i lotyšské speciality. Oběd spláchněte vynikajícím lotyšským pivem.

14.00

Secese

Zamiřte do Secesní čtvrti (viz str. 58) a poznejte jednu z nejkrásnějších částí města. Okázalý styl patrný na fasádách budov v ulicích Elizabetes iela a Alberta iela se stal symbolem zlaté éry Rigy na sklonku 19. století. Navštivte Rižské secesní muzeum (viz str. 59) na Alberta iela a prohlédněte si plně zařízený dobový byt; potom si odpočiňte v jedné ze zdejších příjemných kaváren.

17.00

Nakupování

Prozkoumejte příjemné parky, které tvoří zelený pás poblíž centra města. Nenechte si ujít pomník Svobody a hodiny Laima (viz str. 51) . Navštivte trendy tržnici Berga Bazārs (viz str. 53) , kde si můžete koupit ručně vyráběné čokolády, oblečení a kožešiny, krásná mýdla a místní látky.

20.00

Večeře v parku

Zakončete den v restauraci Bibliotēka N°1, která se nachází v krásném parku Vórmane. Interiér podniku připomíná starou knihovnu. Šéfkuchař podává vynikající současnou lotyšskou kuchyni rozmanitých chutí. Velká panoramatická okna poskytují výhled na bujnou zeleň parku.

22.30

Noc ve městě

Po večeři začněte několika skleničkami v Balzāmbārs, trendy baru vedle Rižského dómu. Pak se přesuňte do tanečního klubu Coyote Fly nebo, pokud tanci neholdujete, do Royal Casina, otevřeného 24 hodin denně. Pozor, je nutné mít s sebou cestovní pas a nechat ho u vstupu.

Úvod

Ve středověku byla Riga hlavním městem švédského impéria, na počátku 20. století se jednalo o hospodářskou mocnost a třetí největší ruský přístav. Riga byla dlouho symbolem obchodu a kosmopolitního života. Ve 30. letech 20. století se tady občané těšili jedné z nejvyšších životních úrovní v Evropě, a to pouhých deset let poté, co se Riga stala hlavním městem nezávislého Lotyšska. Avšak během studené války, kdy byl svět rozdělen železnou oponou, metropole Lotyšska chřadla za a její někdejší sláva byla téměř zapomenuta – až doteď.

Stereotypy o východní Evropě umírají pomalu, a i když velká část světa již objevila velkolepost měst, jako je Budapešť či Krakov, lotyšské hlavní město je stále relativně neznámé. Přesto nízkonákladové letecké společnosti učinily z dříve vzdálené Rigy destinaci, jejíž atraktivnost stále stoupá.

Riga se nachází nedaleko ústí řeky Daugava na pobřeží Baltského moře. Má krásné středověké centrum obklopené klikatícím se kanálem, bujné, pečlivě upravené parky a působivé bulváry lemované stromy. Její gotické kostelní věže a žlutý křižácký hrad jsou prvními architektonickými skvosty, kterých si člověk všimne, a návštěvníci jsou brzy pohlceni propracovanými secesními prvky, které zdobí téměř třetinu městských budov.

Secese ovládla řadu domů

Země a lidé

Riga pokrývá plochu 300 km² a je domovem více než třetiny z 1,95 milionu obyvatel Lotyšska. Městem protéká řeka Daugava, jejíž šířka dosahuje 500 metrů, a většina historických památek leží na pravém břehu kolem Starého Města, známého jako Vecrīga. Najdete zde domy ve stylu nizozemské renesance, kostely ze 13. století a malebná náměstí, která mohou konkurovat i těm nejkrásnějším, jaké Evropa nabízí. Opustíte-li středověké jádro Rigy, objevíte moderní kosmopolitní město s rušnými bulváry, parky navrženými v 19. století a nejkoncentrovanějším souborem secesních budov na celém evropském kontinentu. Riga vzbuzuje dojem velkoměsta, aniž by jím ve skutečnosti byla. K většině historických lákadel se lze dostat pěšky nebo krátkou jízdou tramvají.

Nejstarší město Lotyšska převzalo od svých baltských sousedů to nejlepší. Mezi rezervovanými Estonci a rozjařenými Litevci se Lotyši vydávají zlatou střední cestou. Jsou snad až příliš pracovití, a dokonce i jejich starodávné lidové písně se k zahálce staví opovržlivě. Pokud se aktivně neúčastní konverzace nebo se neposílí skleničkou či dvěma, většina Lotyšů je na veřejnosti rezervovaná a málokdy se dá do řeči s cizími lidmi. Jakmile však dojde k prolomení ledu, jsou k nezastavení.

Plavba loďkou na Rižském kanále

Kvůli rusifikační politice Sovětského svazu dnes Rusové tvoří 25 % obyvatel Lotyšska a v hlavním městě početně převyšují Lotyše. Představují čtvrtou největší etnickou skupinu v regionu. Jsou považováni za mnohem bouřlivější, otevřenější a ochotnější setkávat se s novými lidmi. Ale jejich přítomnost je trvající příčinou sporu. Během druhé světové války a těsně po ní byly desetitisíce Lotyšů deportovány na Sibiř, aby o nich potom už nikdy nikdo neslyšel, a zároveň došlo k obrovskému promyšlenému přílivu rusky mluvících lidí z SSSR. Sověti se záměrně pokusili „ naředit “ původní obyvatelstvo, aby potlačili odpor, a tisíce nových pracovních míst byly nabízeny výhradně přistěhovalcům z jiných republik v rámci Sovětského svazu. Od používání lotyšského jazyka bylo ve veřejném životě odrazováno a z Lotyšů se v podstatě stali občané druhé kategorie. Tento sovětský odkaz je pro Lotyše, kteří se málem stali menšinou ve svém vlastním státě, citlivé téma. Přestože etnický konflikt v balkánském stylu se v pragmatickém Lotyšsku nikdy nestane realitou, vztahy mezi těmito dvěma skupinami lze nejlépe popsat jako zdvořilé, ale chladné.

Současnost a budoucnost

Většina Lotyšů je však ochotna hodit minulost za hlavu. Nyní jsou občany Evropské unie, Riga je v oblasti byznysu konkurenceschopným městem a počet a rozmanitost obchodů, restaurací a klubů po celém městě je ohromující. Poté, co se napijete ve stylovém koktejlovém baru nebo v irské hospodě, můžete zavítat i do proslulých klubů, které nezavírají, dokud se štamgasti nerozhodnou odejít. Nonstop bary a kasina jsou také neodmyslitelnou součástí tohoto města, které odmítá spát, a tak nepřekvapí, že je Riga velmi oblíbenou destinací pro rozlučky se svobodou.

Po celém městě se tyčí stavební jeřáby a obrazy, zvuky a vůně renovace jsou zde součástí každodenního života. Díky bezuzdné korupci bohužel proběhla velká část tohoto stavebního růstu bez kontroly, a na čas se dokonce zdálo, že by Riga mohla přijít o cenné postavení světového dědictví UNESCO. Přestože velká část škod již byla napáchána, zavedené právní předpisy a vyšší platy představují cestu jak zabránit dalšímu rozrůstání města a ničení historických budov a čtvrtí. Mnohé z nich už byly zrekonstruovány v rámci revitalizace historických oblastí.

Euro

Po výměně lotyšských latů (Ls) za eura v roce 2014 ceny v Lotyšsku výrazně vzrostly. I přesto však Riga zůstává podstatně levnější než řada jejích západních protějšků. Dosud se v centru města můžete dobře najíst za asi 7–10 eur.

Stručná historie

Historie Rigy je spletitá a je silně spjata s postavením města coby obchodního centra oblasti. Již od jeho založení v roce 1201 toužily po tomto přístavním městě všechny sousední mocnosti. Mimořádná poloha přímo u ústí řeky Daugava do Baltského moře Rize zajistila status brány k ohromným zdrojům ruských zemí na východě. Přírodní přístav jí zase zaručoval neustálý tok luxusního zboží ze západu. To byl klíč k prosperitě města a také jeho prokletí.

V předvečer založení Rigy existovala na území, které dnes zaujímá Lotyšsko, čtyři kmenová království. Tito dávní předkové Lotyšů vedli usedlý život a mluvili pobaltským jazykem podobným tomu, který na jihu používaly litevské a pruské kmeny. Livonci, kteří představovali pátou skupinu obyvatel, se usadili v malých rybářských vesničkách podél pobřeží. Hovořili ugrofinským jazykem, jenž je blízce příbuzný moderní estonštině. Všechny tyto skupiny zde vedle sebe po staletí žily a také mezi sebou bojovaly. Obchodovaly s jantarem, medem a zvířecími kůžemi se vzdálenými kulturami po celé Evropě, a dokonce i na Blízkém východě. Tacitus i Herodotos zmiňují starověké jantarové trasy vedoucí z ( a do) baltských zemích.

Riga a řeka Daugava, měděná rytina z roku 1638

Severní křížová výprava

Ve 12. století už nájezdy barbarských vikingů nepředstavovaly hrozbu, objevil se však nový nepřítel. Němečtí obchodníci začali v té době připlouvat k ústí řeky Daugava a zpět do svých rodných měst si odváželi příběhy o prosperujících zemích na severu, osídlených pohanskými divochy. Netrvalo dlouho, a začaly se objevovat davy obchodníků a knězů, ale teprve když biskup Albert von Buxthoeven z Brém získal papežskou bulu, díky které mohl začít křížovou výpravu proti nevěřícím se souhlasem církve, začaly opravdové potíže.

Albert nechtěl opakovat chybu svého předchůdce, biskupa Bertholda z Hannoveru, který byl Livonci probodnut oštěpem a doslova roztrhán na kusy. Po svém příchodu v roce 1201 proto zahájil výstavbu pevnosti na ochranu sebe a svých mužů. Tento rok je obecně přijímán jako oficiální rok založení Rigy. Albert čelil odporu náladových a nestálých místních kmenů, a tak následující rok vytvořil livonský řád, který je znám i pod názvem řád bratrstva meče.

V nadcházejících desetiletích byla Riga mnohokrát terčem nájezdů místních kmenů, ale díky vynikajícímu opevnění město vždy odolalo. Řád pokračoval v dobývání území čtyř lotyšských kmenů – Kuršů, Latgalů, Sélů a Zemgalů – často tak, že je popouzel proti sobě navzájem. Kmeny nebyly jednotné a začaly padat jeden po druhém, až byly do roku 1290 všechny podrobené. Řád však nemohl konkurovat sousedním Litevcům, od nichž v letech 1236 a 1260 utrpěl ničivé porážky, ke kterým přispěly povstalecké lotyšské kmeny.

Hanza

Bohatství Rigy v pozdním středověku zčásti pocházelo z jejího připojení k hanze, první evropské organizaci volného obchodu, v roce 1282. Založili ji němecé obchodní společnosti (Hanse) za účelem ochrany obchodu se sledi v Lübecku a důležitých dodavatelů soli v Hamburku. Aliance se brzy rozvinula v mocnou konfederaci více než 150 přístavních měst, která začala kontrolovat přepravu ryb, lnu, kožešin, obilovin, medu a dřeva z Ruska a Pobaltí a látek a dalšího zboží vyráběného vlámskými a anglickými cechy. Riga držela výlučná práva na přepravu zboží podél Daugavy a Livonsko mělo vlastní hanzovní parlament. Hanzovní obchodníci zanechali stopy na městech, v nichž působili, a velká část Starého Města v Rize se vyznačuje cihlovými budovami se stupňovitými štíty, které jsou společné hanzovním přístavům.

Další dvě století se nesla ve znamení rostoucí prosperity Rigy a neutuchajícího boje o moc mezi rižským biskupem, městskou radou a řádem. Nenáviděný řád získal převahu díky své velikosti a vojenské síle, ale jeho nájezdy do ruských zemí na východě skončily katastrofou při střetu s Alexandrem Něvským u Čudsko-psovského jezera zvaného Peipus. V roce 1410 v bitvě u Grunwaldu polské a litevské síly pod vedením krále Vladislava II. Jagella drtivě porazily řád německých rytířů, k němuž náleželi livonští bojovníci. Když později livonský řád posílil své řady, v roce 1491 opět dobyl Rigu.

Socha obchodníka na domě Černohlavců ze 14. století

Poláci a Švédové

Reformace Martina Luthera dorazila do Rigy v roce 1522 a obyvatelstvo ji hojně přijímalo. Rižský biskup ztratil svou důvěryhodnost a městská rada se stala nejmocnější silou v místní politice. Starý řád už nadále nesloužil svému účelu, protože většina jeho rytířů se stala bohatými vlastníky půdy. Sílící ruské nájezdy z východu způsobily, že poslední velmistr řádu v roce 1561 přísahal věrnost polskému králi. Za to dostal půdu v západním Livonsku, které se stalo Kuronským vévodstvím. Livonský řád přestal existovat, ale Riga byla nucena přijmout polskou vládu a nepopulární katolickou víru.

V roce 1600 vypukla válka mezi Polskem a Švédskem a v roce 1621 vojska Gustava Adolfa obléhala Rigu. Město se nakonec švédskému králi vzdalo a začala nová éra vzdělání, veřejných prací a rozmachu obchodu. Po celém švédském Livonsku se stavěly školy a nemocnice, začaly vycházet první noviny, byl zaveden první zákoník a bible byla přeložena do lotyštiny. Ruské jednotky na město zaútočily v roce 1656, ale navzdory drtivé přesile obránci města zmařili úsilí Rusů a donutili je k ústupu. Relativní mír vládl říši zhruba další půlstoletí. V této době byla Riga největším městem švédského impéria, které zahrnovalo velkou část dnešní Skandinávie, Lotyšska a Estonska a části Polska a Německa.

Kuronské kolonie

Ve 40. letech 17. století vlastnil vévoda Jakub z Kuronska (1610–1682) kolonie v africké Gambii a na ostrově Tobago v Karibiku. Předsedal obrovské námořní flotile a byl považován za jednoho z nejbohatších Evropanů své doby. Velká kuronská zátoka v Tobagu je dokladem krátkodobé kolonizace ze strany Lotyšů a pobaltských Němců.

Ruská říše

Stále se rozšiřující Ruská říše v 18. století zoufale toužila po opěrném bodě na Baltském moři, kterému zcela dominovalo Švédské království. Velká severní válka mezi oběma mocnostmi potom oblast zachvátila na více než 20 let ( v letech 170 0 –1 721) a zdevastovala kdysi prosperující země tvořící dnešní Lotyšsko. Masakr a následný mor přežilo jen necelých 100 tisíc obyvatel Livonska.

Uprostřed noci na 6. dubna roku 1709 vzbudila obyvatele Rigy předzvěst strašlivých věcí, které měly přijít. V řece se uvolnila obrovská ledová kra, která způsobila povodeň, jež zasáhla velkou část města. V říjnu dorazily k branám města ruské síly. Po sedmi měsících obléhání a těžkého bombardování kanony se Riga v červnu 1710 vzdala armádám Petra Velikého. Koncem století bylo celé Livonsko dobyto Ruskem. V Rize začali Němci z městské rady a cechů vylučovat Lotyše ze všech mocenských pozic, zatímco pozemkoví baroni získali naprostou kontrolu nad svými lotyšskými nevolníky, zneužívali je a mučili podle libosti, a v některých případech je dokonce prodávali a vyměňovali jako otroky.

Radniční náměstí, olej na plátně od K.T. Sechhelma (1819)

19. století alotyšské probuzení

19. století přineslo Rize útrapy i prosperitu. Protože místní ruští velitelé věřili, že Napoleonova vojska míří do města, učinili unáhlené rozhodnutí strhnout dřevěné budovy na předměstí. Malý kontingent Napoleonových sil se nakonec do Rigy dostal, ale většina jeho armády zamířila přímo do Moskvy, a nikoli přes Pobaltí do Petrohradu, jak se mnozí obávali. Riga nebyla nikdy obsazena.

Festival letního slunovratu, litografie T. H. Rickmanna (1842)

20. století

Následky bombových útoků ruských vojáků v roce 1941

Osud židovských ghett

Po nezávislosti

Dívky v krojích

Historické milníky

2500 př. n. l. Předkové dnešních Lotyšů připlouvají po Baltském moři.