Top 10 zajímavostí

O’Connell Street Nejvýznamnější dublinská třída se spoustou památníků a soch a také s proslulou budovou Hlavní pošty

Exkurze V pivovaru Guinness Dozvíte se, jak se vaří místní pivo a ochutnáte pintu tohoto výborného moku

Kilmainhamská věznice Zjistíte, jak se tu žilo a za jaké zločiny zde byli lidé ještě nedávno vězněni

Custom House Jedna z nejelegantnějších dominant Dublinu vévodí severnímu břehu řeky Liffey

Trinity College Dublinská univerzita se pyšní celou řadou slavných absolventů a také poklady, jako je Kniha z Kellsu

National Gallery Najdete v ní krásnou sbírku obrazů pocházejících ze 14.–20. století

Christ Church Cathedral Jedna ze dvou velkých dublinských katedrál; tou druhou je katedrála sv. Patrika

Temple Bar Bludiště úzkých dlážděných uliček s živými bary a zajímavými pouličními trhy

Dublin Castle Centrum anglické moci v Irsku po dobu sedmi staletí

Phoenix Park Největší evropský městský park s upravenými zahradami, lesíky, loukami, památníky a zoo

Ideální den v Dublinu

8.30 Snídaně

Dopřejte si zdravý začátek dne v podniku Cornucopia (19 Wicklow Street), který nabízí široký výběr obložených talířů s ovocem, různé druhy ovesných kaší či müsli, opékané brambory a smažená vejce.

9.30 Iluminovaný rukopis

Před podnikem Cornucopia zabočte vlevo a přejděte Grafton Street, tou se vydejte na sever a dorazíte k Trinity College. Pokud přijdete brzy ráno, vyhnete se davům turistů, kteří sem každý den proudí, aby zhlédli nádhernou knihovnu a její chloubu – Knihu z Kellsu.

11.30 Bewley’s Oriental Café

Vydejte se zpět po Grafton Street a vychutnejte si šálek kávy v kavárně Bewley’s, kterou zdobí vitrážová okna ve stylu art deco.

12.00 Na průzkumu

Prohlédněte si obchody na Grafton Street cestou do St Stephen’s Green. Projděte se po jeho trávnících a vydejte se k severnímu okraji k Little Museum of Dublin; poté projděte kolem slavného hotelu Shelbourne a pokračujte v objevování georgiánské architektury na náměstí Merrion Square a na ulici Kildare Street. Zde si můžete vybrat ze široké škály podniků a dát si lehký oběd buď v hospodě, kavárně či ve vyhlášené restauraci.

14.30 Podél řeky

Ze St Stephen’s Green jděte po Dawson Street a na konci odbočte vlevo. Poté se dejte kolem Trinity College až na Westmorland Street. Nechte se zlákat procházkou podél řeky a půvabem pěší lávky Halfpenny Bridge. Pokračujte po nábřeží a hned za budovami úřadů (mezi nimiž vyniká Four Courts) zabočte vlevo do Winetavern Street.

15.30 Dominanty města

Na konci ulice spatříte katedrálu Christ Church, jejíž návštěva spolu se sousední interaktivní expozicí Dublinia rozhodně stojí za to. Pak se vydejte přes Christ Church Place a ulici Lord Edward Street podívat se na hrad Dublin Castle.

17.00 Svačina

U hradu přejděte ulici a vydejte se zpátky do kopce. Navštivte Cow’s Lane s uměleckými obchůdky a kavárnou Queen of Tarts – skvělým místem, kam zajít na čaj a zákusek.

19.30 Skvělá večeře

Až si po náročném dni odpočinete, zamiřte na Dame Street do JULES (hned vedle divadla Olympia). V typicky dublinském interiéru se podává prvotřídní francouzská kuchyně.

21.30 Vzhůru na flám

Až vyjdete z restaurace, zabočte vlevo a dejte se druhou odbočkou doleva – do Eustace Street. Ta vás dovede přímo do centra čtvrti Temple Bar – ulice zde ožívají zejména po setmění a tradiční irská muzika tu zní z každé hospody.

Úvod

Dublin je uspěchané moderní město, zároveň je však stále ponořené do své bohaté historie. Během ní měnil svůj charakter, ovlivňován jak irským šarmem, tak vkusem kontinentální Evropy. Směsice starého a nového, tradičně irského a internacionálního se promítá do působivých moderních budov, z nichž mnohé byly navrženy renomovanými světovými architekty. Například srdcem nové čtvrti Docklands se stalo dílo Daniela Libeskinda, divadlo Grand Canal Theatre, otevřené v roce 2010. O rok dříve byl podle návrhu španělského architekta Santiaga Calatravy dokončen most Samuela Becketta.

V noci jsou dublinské ulice plné „flamendrů“, kteří míří do hospod, barů, restaurací, klubů a kaváren. Ve dne se zase zaplní vyhlášené obchodní třídy, obchodní domy a nákupní centra. Příslovečná pohostinnost Dubliňanů se ani v dnešní uspěchané době nnevytratila, s čímž se setkáte nejen u prodejců v obchůdcích se suvenýry.

Svědectví o tisícileté dublinské historii naleznete všude – v domech slavných literátů na Merrion Square, v důlcích po kulkách, kterými je zjizvena fasáda Hlavní pošty. Město se však vyvíjí. Vytvořilo si svou vlastní „novou kulturu“ ovlivněnou komunitami imigrantů. Dublin dnes patří k předním evropským centrům umění, designu a hudby. Stojí za to zamyslet se nad tím, co všechno představuje toto „nové“ Irsko.

Vedle tradičních barů a křiklavě zelených skřítků leprechaunů či jiných kýčovitých suvenýrů krčících se ve výlohách tady najdete dlážděné uličky nebo galerie čtvrti Temple Bar. Zde objevíte umělecká díla výtvarníků a fotografů, jejichž talent leckdy dosahuje světové úrovně. V buticích na Grafton Street se setkáte s návrháři, kteří vyrábějí ručně pletené či tvídové oděvy, a s designéry, jež vytváří neotřelé modely nábytku. Mimochodem, dublinští muzikanti už dávno prokázali, že nepotřebují bodhrán (tradiční irský bubínek) k tomu, aby složili pravou irskou písničku.

Ruku v ruce s modernizací jde i snaha chránit dědictví minulosti. Ve městě lze zhlédnout artefakty z doby bronzové, jít po stopách historie velikonočního povstání či se vydat na cestu s Leopoldem Bloomem z románu Jamese Joyce Odysseus. Všechny dublinské příběhy a legendy byly znovu převyprávěny s ohledem na to, jak si město hledá svoje místo na slunci.

Město na řece Liffey

Řeka Liffey protéká centrem Dublinu od západu na východ (ústí do zálivu Dublin Bay) a utváří přirozenou hranici mezi severem a jihem města. V průběhu dějin řeka vytvořila také sociální a ekonomický předěl mezi střední třídou na jihu a dělnickým severem – právě sever je někdy považován za jediný pravý Dublin. Rozdíly mezi nimi překlenuje nová čtvrť Docklands, rozkládající se na obou stranách.

Most Samuela Becketta přes řeku Liffey

Od řeky směrem do vnitrozemí se klikatí Royal Canal a Grand Canal. Křik racků vám občas připomene, že jste u moře.

Dublin je velmi kompaktní, nikterak rozložité město, ideální pro procházky. Park College Green při univerzitě Trinity College tvoří jakési přirozené centrum jižně od mostu O’Connell Bridge. Třída O’Connell Street, hlavní městský bulvár, vede severně na náměstí Parnell Square a k parku Garden of Remembrance. Na jihovýchodě pak naleznete nejzachovalejší georgiánskou oblast St Stephen’s Green, v níž sídlí národní muzea. Směrem na západ podél jižního břehu řeky Liffey se rozkládá zábavní čtvrť Temple Bar. Nad ní na kopci stojí hrad Dublin Castle a chrám Christ Church Cathedral.

Užijte si Dublin

V Dublinu se vždy dařilo literatuře; žili zde hned tři nositelé Nobelovy ceny – Yeats, Shaw a Beckett. V roce 2010 se Dublin stal v pořadí čtvrtým městem literatury UNESCO. James Joyce, tento apoštol literární moderny, zpodobnil a přiblížil světu Dublin ve svém románu Odysseus (Ulysses). Odkazy na dílo tohoto autora najdete po celém městě.

Světelné podmínky

Kdekdo se domnívá, že v Dublinu stále prší. Zdejší klima lze nejlépe popsat jako proměnlivé – střídání slunečné oblohy a dešťových přeháněk dodává městu zvláštní kouzlo. Zdá se, jako by budovy měnily svou tvář podle světla, které na ně dopadá. Dublin pod zataženou podmračenou oblohou je něco docela jiného než Dublin za slunečního svitu.

Legendární je též dublinská divadelní scéna. Žádný z návštěvníků by neměl vynechat představení v Abbey Theatre nebo Gate Theatre. Vliv ducha města na rockovou a popovou scénu, například na tvorbu skupiny U2 či Boba Geldofa, je všeobecně znám – v Dublinu dokonce existuje turistická trasa po jejich oblíbených místech. Tradiční irská hudba má však ve městě taky své místo, zejména v hospodách můžete narazit na spontánní živé muzikantské „sessions“. Také vypravěčství, předčítání poezie a tradiční tanec zažívají renesanci, stejně jako výtvarné umění, které je prezentováno v Irish Museum of Modern Art ve čtvrti Kilmainham či v dalších galeriích špičkové úrovně.

Stále rušná Grafton Street je nejznámější nákupní zónou v Dublinu, s pestrou nabídkou zboží nejen světových značek i tradičních řemeslných výrobků či suvenýrů se však setkáte po celém městě. A přestože i sem pronikly různé nadnárodní řetězce, spoustu butiků, lahůdkářství, obchodů, hotelů či penzionů již po desetiletí vlastní a provozují stále stejné rodiny – právě zde se setkáte se skutečnou tradiční pohostinností Dubliňanů.

Město a jeho okolí

Phoenix Park na severozápadě Dublinu je největším městským parkem v Evropě, sídlí zde mimo jiné i dublinská zoo. Skutečnými přírodními oázami jsou pak zelená náměstí, jako například St Stephen’s Green.

Místní hudebníci v dublinském pubu

Na pobřeží najdete pláže Sandymount, Dollymount a Killiney, kde se můžete nadýchat mořského vzduchu. Zádumčivé hřebeny Wicklow Mountains a národní park jsou posety výstavními sídly a zahradami. Na sever a na západ od města leží několik historických míst: hrad Malahide Castle, bájný kopec Tara anebo komorové hrobky Knowth a Newgrange.

Dublin je mladé město. Díky univerzitám a jiným školám představují téměř polovinu jeho obyvatelstva občané mladší 25 let. Víkendoví návštěvníci naplní vždy v pátek večer město prázdninovou náladou, která tu přetrvá až do neděle.

Stručná historie

Irsko bylo osídleno již ve střední době kamenné, ale jeho skutečná historie začíná s příchodem Keltů okolo 6. století př. n. l. Keltové s sebou přinesli železné zbraně, dvoukolé válečné vozy a zejména svoji kulturu, která se záhy rozšířila po celé zemi. Z tohoto období pocházejí mýty a legendy, později romanticky zpracované irskými spisovateli.

Keltská společnost byla uspořádána podle rodů (tzv. klanů) a keltské Irsko tak sestávalo z řady malých království. Do jejich čela byl volen panovník, tzv. nejvyšší král (High King), jehož sídlo stálo na legendárním vrchu Tara. V té době nebyla v zemi města a hlavním předmětem směny byl dobytek. Keltové měli v oblibě různé hry a cenili si vzdělanosti. Důležitými atributy keltské kultury byly náboženství (druidismus) a právo, které se opíralo o propracovaný zákoník vykládaný tzv. brehony. Brehonské právo přiznávalo vysoký status ženám – mohly vlastnit majetek, rozvádět se a věnovat se vlastní profesi.

Křesťanství a mise do Evropy

Svatý Patrik pocházel ze vznešené velšské rodiny a v 16 letech byl unesen otrokáři do Irska. Později uprchl do Galie, stal se mnichem a v roce 432 se do Irska vrátil, tentokrát jako misionář. Když v roce 465 zemřel, byla prakticky celá země nenásilně obrácena na křesťanství. Byl to právě on, kdo při osvětlování tajemství Nejsvětější trojice a trojjedinosti Boha před králem Laoghairem a shromážděnými zástupy na vrchu Tara použil přirovnání k trojlístku jetele. Král konvertoval ke křesťanství a lístek jetele je od té doby symbolem Irska.

Propojením křesťanství a původní keltské kultury začal zlatý věk Irska (přibližně v letech 500–800). Irské kláštery se staly významnými centry učenosti a vzdělanosti v tomto jinak temném období raného středověku. Irsko bylo „světlem tehdejšího známého světa“, odkud světci a učenci putovali do celé Evropy v rámci tzv. iroskotské misie.

Přijíždějí Vikingové

Během tohoto období zůstávalo státní uspořádání Irska stejné jako za keltských časů. Stále neexistovala města; i dnešní Dublin byl pouhou křižovatkou cest nazývanou Baile Átha Cliath (městečko u chráněného brodu). Tento irský název lze dodnes spatřit na ukazatelích. Od roku 795 začali Irsko opakovaně napadat Vikingové, kteří při svých nájezdech plenili kláštery. V 9. století postavili pevnost na břehu řeky Liffey, a položili tak základy prvního irského města. Místo pojmenovali Dubh Linn (tmavá louže či bažina). Pozůstatky vikinského opevnění je možno spatřit pod hradem Dublin Castle. Vikingové zavedli též novou měnu (mince) a vylepšili technologii stavby lodí.

Středověký rukopis sepsaný během irského zlatého věku

V roce 988 se irští králové sjednotili pod vedením krále z Munsteru Briana Borúmy a po vítězné bitvě u Clontarfu roku 1014 vyhnali Vikingy na sever. Vliv Vikingů začal slábnout a postupně splynuli s většinovou populací. Irové získali Dublin a v roce 1038 zde byla postavena první katedrála – Christ Church Cathedral.

$UserId$1

Anglická nadvláda

V roce 1169 se ve Wexfordu vylodili Anglo-Normané. Tím byl zahájen po staletí trvající konflikt mezi Anglií a Irskem, který se prolínal irskou historií až do získání nezávislosti ve 20. století. Normané využili při invazi místních rozbrojů. Král z Leinsteru pozval do Irska hraběte Richarda de Clare, známého pod přezdívkou Strongbow (Silný luk), aby mu pomohl zpět na trůn. Poté následovaly další vlny anglo-normanských vojsk; tito nájezdníci s sebou přinesli používání brnění, širší využití koní v bitvách a feudální systém. Na rozdíl od Irů upřednostňovali centralizovanou správu a posilovali své postavení budováním opevněných hradů. V roce 1171 připlul do Dublinu anglický král Jindřich II., aby stvrdil svou nadvládu nad Irskem. Roku 1174 pak udělil městu listiny s výsadami týkajícími se volného obchodu. Od roku 1204 se dublinský hrad stal centrem anglické výkonné moci v Irsku. Prvního primátora si město zvolilo v roce 1229, parlament poprvé zasedal v roce 1297.

Dublin Castle, směsice různorodých stavebních slohů

Za Kolovím

Anglo-Normané se začali brzy asimilovat, podobně jako jejich předchůdci Vikingové. Přesto se po celá další dvě staletí Irové opakovaně snažili zbavit svých nových vládců. A byli docela blízko úspěchu: koncem 15. století Anglie fakticky ovládala pouze malé území v okolí Dublinu nazývané „Koloví“ (the Pale). Na ochranu této nevelké državy před „divokými Iry“, jimž náležel zbytek Irska, byl dokonce vybudován příkop s hradbami.

Situace se změnila za Tudorovců. Jindřich VIII. a jeho dcera Alžběta I. byli rozhodnuti podrobit si Irsko stůj co stůj, proto během své vlády podnikali vojenská tažení. Rozchod Jindřicha VIII. s papežským Římem a rušení klášterů na jeho rozkaz mělo za následek, že se v roce 1558 dvě dublinské katedrály, sv. Patrik a Christ Church, staly protestantskými chrámy (a zůstaly jimi doposud). Alžběta I. pak založila v Dublinu univerzitu Trinity College coby sídlo protestantské vzdělanosti, jímž tato škola zůstala prakticky až do poloviny 20. století.

Irové se i nadále pokoušeli o odpor, ale zpola nezávislá drobná království nebyla schopna dosáhnout soudržnosti. V roce 1607 po tzv. útěku hrabat (Flight of the Earls) byl irský odboj proti Angličanům ponechán zcela bez vedení. Hrabata z Ulsteru, O’Neill a O’Donnell, odešla v tomto roce spolu s mnoha dalšími irskými šlechtici do exilu na kontinentu.

$UserId$2

Od Cromwella po bitvu u řeky Boyne

V roce 1649 dorazil do Dublinu asi nejvíce nenáviděný dobyvatel Irska Oliver Cromwell. Jeho nemilosrdné tažení mělo za následek více než 600 000 mrtvých či deportovaných Irů. Úrodná půda na východě Irska byla zabavována a její majitelé vysídlováni na západ od řeky Shannon. Podle Cromwellových vlastních slov mohli jít „buď k čertu, nebo do Connaughtu“ (nejméně úrodné provincie na západě Irska). Někteří Irové si ještě dnes odplivnou, když zaslechnou Cromwellovo jméno.

Když pak na konci 17. století usedl na anglický trůn katolík Jakub II., rozhodli se jej Irové podpořit. Jakub byl však v roce 1690 poražen Vilémem Oranžským v bitvě u řeky Boyne severně od Dublinu. V roce 1704 byl zaveden nový trestní zákoník, tzv. Penal Laws, který zbavil katolíky volebního práva a uvrhl tak většinu Irů do chudoby a bezmoci.

Grattan a Wolfe Tone

18. století nebylo pro irský lid tím nejšťastnějším obdobím, zatímco politická a hospodářská dominance protestantských vrstev se upevňovala. Příslušníci nových vládnoucích vrstev, stejně jako jejich předchůdci, sami sebe považovali za Iry a toužili vydobýt pro svou zemi alespoň nějakou míru autonomie. V roce 1782 byl v Dublinu ustaven irský parlament. Zásluhu na tom měl zejména Henry Grattan, do té doby poslanec zastupující Dublin v londýnském parlamentu. Díky Grattanově snaze byla většina diskriminačních zákonů obsažených v Penal Laws zrušena. Tento samostatný irský parlament neměl ovšem dlouhého trvání. Přes Grattanův nesouhlas hlasovali v roce 1800 jeho vlastní (většinou zkorumpovaní) členové pro jeho rozpuštění.

Wolfe Tone

Mezitím se již Evropou začaly šířit myšlenky Francouzské revoluce. V roce 1791 založil mladý právník Wolfe Tone hnutí United Irishmen (Sjednocení Irové), které usilovalo o získání svobody pro irský národ – jak pro katolíky, tak pro protestanty. Wolfe Tone získal pro své snahy pomoc Francie, mořská bouře však lodě invazní armády potopila. Tone byl zatčen a ve vězení buď zavražděn, nebo spáchal sebevraždu. Dodnes však zůstává vysoce ctěným členem irského politického panteonu.

Sjednocení a Daniel O’Connell

Po přijetí Act of Union (zákona o sjednocení) bylo Irsko oficiálně připojeno k Velké Británii a irští poslanci zasedali v parlamentu v Londýně. V roce 1803 došlo k povstání pod vedením velkého irského hrdiny Roberta Emmeta. Bylo však rychle potlačeno. Emmetův projev v docích a jeho strašlivá poprava se staly námětem mnoha legend. V úsilí o obnovení autonomie pokračoval právník Daniel O’Connell, který v roce 1823 založil mocnou Katolickou asociaci. Ve snaze zamezit občanské válce přijal v roce 1829 premiér Arthur Wellesley, 1. vévoda z Wellingtonu, emancipační zákon, který umožňoval irským katolíkům zasedat v britském parlamentu. O’Connell se stal roku 1841 primátorem Dublinu, neuspěl však se svou snahou o odvolání zákona o sjednocení a s požadavkem o znovuobnovení irského parlamentu.

Georgiánský Dublin

Hladomor a samospráva

$UserId$2

Boj za svobodu

Britové použili během velikonočního povstání v roce 1916 tanky

Od získání nezávislosti po dnešek

Irská vlajka nad budovou Hlavní pošty

$UserId$1

Historické milníky

8000 př. n. l. | První důkazy o osídlení Irska.
432 | Svatý Patrik přichází do Irska šířit křesťanství.
795 | Vikingové stavějí pevnost Dubh Linn.
1014 | Král Brian Borúma poráží Vikingy v bitvě u Clontarfu.
1038 | Založení katedrály Christ Church.
1171 | Jindřich II. připlouvá do Dublinu a prohlašuje Irsko za svou državu.
1204 | Anglo-Normané vládnou z hradu Dublin Castle.
1297 | První zasedání parlamentu v Dublinu.
1534 | Jindřich VIII. omezuje vliv katolické církve.
1592 | Královna Alžběta I. zakládá Trinity College.
1649 | Oliver Cromwell přijíždí do Irska a pustoší zemi.
1690 | Příznivci Jakuba II. poraženi v bitvě u řeky Boyne.
1791 | Wolfe Tone vede povstání.
1800 | Irský parlament rozpouští sám sebe.
1803 | Povstání Roberta Emmeta a jeho poprava.
1829 | Daniel O’Connell prosazuje pro katolíky emancipační zákon.
1845–1848 | Irsko zasahuje velký hladomor.
1916 | Velikonoční povstání.
1919 | Hnutí Sinn Féin utváří samostatný irský parlament Dáil a vyhlašuje nezávislost Irska.
1919–1921 | Irsko ve válce s Británií.
1922 | Propuknutí irské občanské války.
1927 | První všeobecné volby.
1937 | Přijetí první irské ústavy.
1948 | Zpřetrhání posledních formálních svazků s Británií.
1972 | Irsko vstupuje do Evropského hospodářského společenství.
2008 | Irská hospodářská konjunktura se propadá do recese.
2011 | Vláda je drtivě poražena koalicí vedenou středopravým politikem Endou Kennym. Prezidentem zvolen Michael D. Higgins.
2015 | Irsko jako první země na světě legalizuje svatby osob stejného pohlaví.
2016 | Fine Gael a Nezávislí sestavují menšinovou vládu.