TOP 10 zajímavostí

Staroměstský orloj

Fascinující představení ohlašující každou celou hodinu (strana 50)

Katedrála sv. Víta

Nechte se unést krásou nejvýznamnějšího pražského chrámu (strana 30)

Václavské náměstí

Zastavte se u dominanty náměstí, sochy sv. Václava (strana 64)

Šternberský palác

Prohlédněte si skvostné sbírky děl evropských mistrů (strana 27)

Národní divadlo

Nenechte si ujít příležitost navštívit skvělá představení zdejší činohry, opery či baletu (strana 66)

Židovské Město

Bezpočet památek vám připomene kdysi početnou a živou komunitu (strana 55)

Týnský chrám

Gotické věže kostela se dotýkají nebes (strana 52)

Karlův most

Skvost gotické architektury, lemovaný překrásnými sochami, je místem s neopakovatelnou atmosférou (strana 46)

Starý královský palác

Ohromný Vladislavský sál jako by ani nepatřil do tohoto světa (strana 34)

Loreta

Jedno z nejvýznamnějších poutních míst v Čechách, zdobené okouzlujícími freskami (strana 38)

Ideální den v Praze

9.00

Snídaně

Nestihli jste snídani ve vašem hotelu? Nevadí, zaskočte si na výbornou kávu a něco malého k snědku do vyhlášené kavárny Cukrkávalimonáda na Malé Straně (Lázeňská 7).

10.00

Chrám sv. Mikuláše

Na Malostranském náměstí stojí dominanta Malé Strany, chrám sv. Mikuláše. Jeho nově zrenovovaný barokní interiér doslova září lístkovým zlatem.

11.00

Vyhlídka

Vydejte se z Malostranského náměstí vzhůru po Nerudově ulici. Pokračujte po neméně příkré ulici Ke Hradu, která vás dovede až na Hradčanské náměstí. Odsud se vám naskytne nádherný pohled na pražské věže a věžičky.

12.00

Nový Svět a oběd

Nedaleko Hradčanského náměstí leží jedna z nejkouzelnějších částí Prahy zvaná Nový Svět. Najdete tu například restauraci U Zlaté hrušky (viz str. 105), ve které si můžete dopřát luxusní variantu tradiční české kuchyně.

14.00

Prohlídka hradu

Po obědě se vydejte zpět na Hradčanské náměstí a vstupte do areálu hradu. Odpoledne věnujte prohlídce Chrámu sv.Víta, kde si nenechte ujít zejména nádhernou kapli sv. Václava, dále si zajděte do historických prostor Starého královského paláce a obdivujte monumentalitu středověkého Vladislavského sálu.

16.00

Zahrady

Po prohlídce Královského paláce se vydejte hradním areálem do barokních zahrad, rozkládajících se ve svazích kolem Pražského hradu. Z nich se pohodlně dostanete zpět na Malou Stranu, konkrétně na Valdštejnské náměstí.

17.00

Karlův most

Tomášskou ulicí se vraťte na Malostranské náměstí a po Mostecké se vydejte na Karlův most. Vtiskněte si do paměti neopakovatelný pohled na Vltavu a Pražský hrad. Kousek od nábřeží si zaskočte na odpolední kávu a zákusek do kavárny Tricafe (viz str. 108).

19.00

Večeře

Po namáhavém dni plném zážitků a nových informací budete potřebovat pořádnou večeři. V okolí najdete několik vyhlášených restaurací. Vyzkoušejte například restauraci U Kroka pod Vyšehradem, hospůdku U Magistra Kellyho na Malé Straně (viz str. 106) nebo vegetariánskou restauraci Lehká hlava na Starém Městě (viz str. 111).

21.30

Noc ve městě

Nechte se unést kouzlem nočního Starého Města. Vydejte se přes osvětlený Karlův most a Karlovou ulicí na Staroměstské náměstí. Den tady zakončete drinkem – například koktejlem v baru Cloud 9 na střeše hotelu Hilton (Pobřežní 1), Bugsy’ s Bar (Pařížská 10) či Tretter’ s Club ( V Kolkovně 3).

Úvod

Praha, hlavní město České republiky, leží v samém srdci Evropy. Byla založena na strategickém místě v údolí Vltavy, která jako svědek minulosti i přítomnosti dodává městu nezapomenutelný ráz.

Na světě najdete mnoho historických měst, která vás okouzlí svými muzei a galeriemi. Avšak jen pár z nich, a Praha mezi ně nepochybně patří, vás doslova uchvátí svou atmosférou. V její náruči získáte pocit, že je na čase se zastavit a alespoň na chvilku nechat své myšlenky volně plynout. Město s více než tisíciletou historií, jež patří k opravdovým klenotům Evropy, nebylo nikdy zničeno válkou. To má výrazný podíl na jeho kráse a propůjčuje mu punc jedinečnosti. Již po staletí je Praha dominantou Čech, ve středověku se za vlády Karla IV. (1316–78) stala na čas nejdůležitějším městem západní Evropy. Na konci 16. a počátku 17. století sem Habsburkové přemístili svůj královský dvůr, v roce 1918 Praha získala status hlavního města nově vzniklé Československé republiky. Roku 1948 se ocitla pod vládou komunistů, v roce 1989 tu naopak začala sametová revoluce, která odeslala komunistickou vládu na smetiště dějin. A po rozpadu Československa v roce 1993 zůstala hlavním městem samostatné České republiky.

Pět měst pražských

Historické centrum Prahy tvoří pět čtvrtí – Hradčany, Staré Město, Malá Strana, Nové Město a Josefov.

Praha vždy byla, a do jisté míry stále je, městem kontrastů. Na jednu stranu je vyhlášená velkým kulturním bohatstvím – za vše hovoří zdejší architektura, hudební a literární tvorba, spjatá s tímto místem, i výtvarné umění – na stranu druhou řada návštěvníků vnímá Prahu jako město piva, jídla a noční zábavy. Je také městem revolty – již v 15. století se za dob husitů stala centrem odporu proti katolické církvi, ve století dvacátém pak srdcem protestního hnutí proti komunistickému režimu, ať již v roce 1968, či o dvě dekády později v roce 1989. Dnešní Praha je také pro mnoho lidí synonymem konzumního způsobu života a nová nákupní centra tu rostou jako houby po dešti. I díky tomu je Praha místem pro každého, komu nestačí jen prohlídka Pražského hradu a Malé Strany.

Staroměstské náměstí

Stověžatá Praha

Praha se může pochlubit jedinečnými památkami. Jsou zde zastoupeny prakticky všechny evropské architektonické slohy, od románského a gotického přes renesanční a barokní až po secesní a modernistický. Fasády překrásných paláců zdobí díla malířských a sochařských mistrů a za jejich zdmi komponovali ti nejlepší evropští skladatelé včetně Mozarta, Dvořáka a Smetany.

Dominantou města je Pražský hrad, který byl ve středověku sídlem královského dvora. Hrad se tyčí na malém vršku nad městem a je od něj fascinující výhled na historickou část Prahy. V podhradí si postupem času začali stavět svá honosná sídla a letní rezidence příslušníci tehdejší elity, kteří si často najímali ty nejlepší architekty a stavitele své doby. Ke všeobecnému rozkvětu Prahy přispěla i církev, nicméně situace byla v Českých zemích do 16. století poněkud komplikovaná – v Čechách tehdy začalo docházet ke střetům mezi katolickou církví a jejími reformátory. Ve městě bylo postaveno neuvěřitelné množství chrámů, kostelů, kaplí a klášterů, které většinou demonstrují sílu a moc katolické církve, jež nakonec vyšla ze střetu se svými odpůrci vítězně. Díky mnoha sakrálním stavbám dokreslujícím jedinečné panoráma města získala Praha přízvisko „stověžatá“. Ve skutečnosti je v české metropoli věží mnohem víc. Těch nejvýznamnějších je na pět set, celkem je jich však nejméně dvakrát tolik, když nepočítáme věžičky řady měšťanských domů.

Umění, kultura a volný čas

V Praze je možné už po celá staletí obdivovat díla opravdových velikánů světa hudby, divadla, literatury i výtvarného umění. Tento fakt jistě přispěl k tomu, že Pražané jsou na svá divadla, muzea a galerie náležitě hrdí. Nutno podotknout, že ceny vstupenek na koncerty a ostatní představení jsou v Praze v porovnání s jinými místy České republiky poměrně vysoké.

Pokud jste příznivci zemitější zábavy, vydejte se do některé z pivnic za zlatavým mokem té nejvyšší kvality nebo do jazzového či rockového klubu. Město bývalo už od pradávna vyhlášené svou kavárenskou kulturou, však za stolkem některého ze zdejších podniků byste svého času mohli potkat např. Franze Kafku, Karla Čapka či Václava Havla. Tradiční kavárny však již ztratily svůj intelektuálně-poetický ráz. Běžní Pražané se dnes zabývají mnoha jinými aktivitami, než jsou vášnivé filozofické debaty u kávy.

Vltava

Praha má tolik architektonických skvostů, že při jejich prohlídce často zapomenete zaměřit pozornost na řeku Vltavu. A přesto právě pohled na její rozmanitou tvář patří k těm nejkouzelnějším zážitkům z putování Prahou. Řeka se vine středem města jako stříbřitá stuha a ne náhodou byla po celá staletí inspirací mnoha spisovatelů a skladatelů. Nejznámější oslava Vltavy pochází z pera hudebního skladatele Bedřicha Smetany, který této řece věnoval jednu symfonickou báseň z cyklu Má vlast.

Praha moderní

Po roce 1989 prošla Praha razantní proměnou. Mladá generace již nepamatuje šedé časy socialismu a má stejné možnosti, jaké měli mladí lidé na Západě již před mnoha desetiletími. Chcete-li si dnes koupit módní novinku či značkové zboží, stačí zajít do kteréhokoli nákupního centra či butiku. Počet turistů, kteří každoročně navštíví Prahu, se od dob sametové revoluce zmnohonásobil, což se samozřejmě příznivě podepsalo na ekonomice i vzhledu města. Tu a tam si samozřejmě necitlivé modernizační práce vybraly svou daň, ale naprostá většina památek i veřejných prostranství je dnes ve stavu, o kterém si před revolucí mohli všichni nechat pouze zdát. Škoda jen, že některé části centra města se dnes začínají podobat jakémusi skanzenu pro turisty. Opravdu se občas nevyhnete pocitu, že ve městě vám dělají společnost pouze žasnoucí asijští turisté společně s rozjařenými anglickými a skotskými mladíky. I přes své nedostatky je Praha jedním z míst, jehož atmosféru a kouzlo byste měli okusit. Je to město plné živoucích příběhů a tajemných zákoutí, které čekají na každého, kdo chce a umí objevovat krásy historie.

Karlův most přitahuje davy turistů

Stručná historie

Historie českého národa je plná krátkých období slávy a prosperity a delších období, kdy v českých zemích vládli mocnější sousedé, ať již přímo, či zprostředkovaně. V moderních dějinách najdeme jen dvě krátká období, kdy si Češi rozhodovali o svém osudu sami: mezi lety 1918 a 1938 a poté až po roce 1989.

Počátky osídlení

Území v okolí Vltavy, kde dnes leží Praha, bylo dle archeologických nálezů v podobě nástrojů a šperků osídleno již v době kamenné. Před více než 2 000 lety se tu usadily keltské kmeny, které posléze vystřídali Germáni. Rozhodujícím okamžikem pro vývoj oblasti však byl až příchod prvních Slovanů, kteří do povodí řeky Vltavy dorazili v 5. či 6. století n. l. a ze strategických a bezpečnostních důvodů se usadili na kopcích v okolí řeky. Ve 2. polovině 9. století tu bylo na místě dnešního Pražského hradu zbudováno první opevnění. Z té doby také pochází první zmínky o Přemyslovcích – dynastii, která po několik následujících století stála v čele českého národa.

Vidím město veliké...

Pověst praví, že kněžna Libuše si za manžela zvolila oráče jménem Přemysl. Na kněžnu čas od času sestoupil věštecký duch; a právě na základě prorockého vidění poslala Libuše svého chotě hledat „vesnici na březích řeky Vltavy“ a založit tam „město, jehož sláva se bude dotýkat hvězd“. Tímto městem se později stala Praha, matka měst.

První svatí

Roku 863 přinesli věrozvěstové Cyril a Metoděj na Velkou Moravu křesťanství. Přibližně kolem roku 873 pokřtil Metoděj českého knížete Bořivoje a jeho ženu Ludmilu. Kněžna Ludmila byla roku 921 zavražděna, po smrti byla svatořečena, a stala se tak první českou svatou. Její vnuk Václav (první z řady Václavů na českém trůně, později známý jako sv.Václav) se ujal vlády někdy po roce 921. Za jeho panování byl na Pražském hradě vystavěn kostel zasvěcený sv. Vítu. Při cestě na ranní pobožnost ve Staré Boleslavi byl tento zbožný muž zavražděn svým bratrem Boleslavem a jeho komplici.

Sv. Václav

Boleslav usedl na trůn jakožto Boleslav I. Ukrutný. V této době navštívil Prahu zcestovalý židovský kupec Ibráhím ibn Jákúb a podal první písemné svědectví o existenci Prahy jakožto „vyspělého centra obchodu s řádnými kamennými budovami“. V roce 973 bylo v Praze zřízeno biskupství a založen klášter sv. Jiří.

Na trůn posléze nastoupili Boleslav II. a Boleslav III., následováni Břetislavem I., který roku 1029 ovládl také Moravu. Později se však stal vazalem německého císaře, což bylo jakousi předzvěstí budoucího vývoje, kdy se Čechy dostávaly stále více do sféry vlivu mocnějšího souseda. Břetislavův syn Vratislav II. se roku 1085 stal prvním českým králem.

Václavové na českém trůnu

Výše zmíněný kníže Václav byl prvním, nikoli však posledním Václavem na českém trůně. Dalším byl Václav I. (syn PřemyslaI. Otakara), který se stal českým králem v roce 1230 a za jehož dlouhého panování došlo v českých zemích k nebývalému rozkvětu umění a k nárůstu populace. Nejvýznamnějším Přemyslovcem na trůně však nebyl Václav, ale Přemysl II. Otakar (1230–1278), řečený „král železný a zlatý“. Byl to zdatný vojevůdce i skvělý hospodář, za jeho vlády zažívaly české země období výrazné prosperity. Otakar přivedl do Českého království německé kupce, havíře a řemeslníky a pro německou menšinu založil v Praze Malou Stranu, která byla spravována podle německých zákonů. Uplatňoval expanzivní politiku, která se mu nakonec stala osudnou – padl roku 1278 v bitvě na Moravském poli, ve které ho porazil římský král Rudolf Habsburský, jeho dávný sok v boji o říšský trůn. Otakarův syn Václav II. pokračoval ve stopách svého otce a díky bohatým nalezištím stříbra se jím ražený pražský groš brzy stal uznávanou mezinárodní měnou.

Je neuvěřitelné, že v roce 1304 ovládali Přemyslovci větší území než Svatá říše římská. Václav III., syn Václava II., byl posledním Přemyslovcem na českém trůnu. Roku 1306 však byl jako šestnáctiletý jinoch zavražděn v Olomouci, čímž dynastie Přemyslovců vymřela po meči.

Mozaika Posledního soudu nakatedrále sv. Víta

Karel IV.

Po Přemyslovcích nastoupili na český trůn Lucemburkové. Prvním z nich byl Jan Lucemburský, do českých dějin se však nesmazatelně zapsal až jeho syn Karel IV. Ten strávil na českém trůně 36 let a veškeré své úsilí věnoval budování a upevňování Českého království a Prahy zvlášť. Jeho vřelé vztahy s církví přispěly k tomu, že roku 1344 byla Praha povýšena na arcibiskupství. Z jeho popudu se na místě stávající baziliky začala budovat katedrála sv. Víta a v roce 1348 byla v Praze založena první univerzita ve střední Evropě. Karlovo budovatelské úsilí vedlo i k rozšíření Prahy o další čtvrť Nové Město, která se stala domovem umělců, řemeslníků a kupců z celé Evropy. A samozřejmě nesmíme zapomenout na stavbu Karlova mostu, jednoho z nejcennějších pražských klenotů, který vtiskl srdci města jeho jedinečnou tvář. Na mezinárodním poli dosáhl Karel IV. nejvýše, kam v tehdejší době mohl – roku 1355 se stal císařem Svaté říše římské.

Náboženské sváry

Praha měla nejlepší vyhlídky stát se stabilním a prosperujícím centrem říše, nicméně osud tomu tak nechtěl. Karlův syn Václav IV. se totiž ukázal být velice slabým a nerozhodným panovníkem. Nikterak nereagoval na třenice, které se ve společnosti odehrávaly v souvislosti s pokusy o reformu církve, a výsledkem byla série rebelií a válek. V Betlémské kapli na Starém Městě se proti církvi a jejím přehmatům výrazně vymezoval teolog a profesor Jan Hus, jehož učení oslovovalo stále více věřících. Hus se stal tak nepohodlným nejvyšším představitelům církve, že byl nakonec exkomunikován a v roce 1415, v době koncilu v Kostnici, upálen. Jeho smrt vyvolala v Čechách vlnu odporu a ke zděšení papežského stolce vyústila v tzv.husitské hnutí, které postupem času rozšířilo své reformní myšlenky do celé střední Evropy.

Socha Jana Husa naStaroměstském náměstí

První pražská defenestrace

Roku 1419 vzal rozhněvaný dav útokem pražskou Novoměstskou radnici, osvobodil uvězněné husity a vyhodil několik městských radních z oken. Bratr a nástupce krále Václava IV. císař Zikmund Lucemburský narychlo svolal katolické vojsko a společně se svými spojenci se vydal na křížovou výpravu proti husitským Čechám. Husitská posádka, čítající pouhých několik desítek bojovníků, se opevnila na hoře Vítkov, křižáky odrazila a po přechodu do protiútoku zahnala zděšené šiky před Zikmundovými zraky na bezhlavý útěk. V čele husitů stál po několik následujících let hejtman Jan Žižka z Trocnova, který díky mistrné taktice (včetně využití vozové hradby a primitivních palných zbraní) dokázal se svým početně slabším vojskem porazit křižáky ve všech bitvách, které svedl. Po jeho smrti v roce 1424 začalo docházet v řadách husitů k rozkolům, které nakonec vyústily v jejich definitivní porážku v bitvě u Lipan v roce 1434.

Císař Zikmund zemřel, aniž by zanechal následníka trůnu. Na český trůn proto usedl jeho zeť Albrecht II. Habsburský a po něm jeho syn Ladislav Pohrobek. Po Ladislavově smrti byl českými stavy do čela země zvolen jeho zemský správce Jiří z Poděbrad. Ten se ukázal být velice schopným a odvážným panovníkem, a dokonce navázal zpřetrhané vazby s kališníky. Tím si však znepřátelil jak okolní katolické vladaře, tak samotného papeže. Nakonec byl exkomunikován a Praha od té doby čelila bojkotu ze strany zahraničních diplomatů i obchodníků.

Příchod Habsburků

Po smrti Jiřího z Poděbrad vládli v Čechách krátce Jagellonci a roku 1526 usedl na český trůn opět příslušník habsburského rodu Ferdinand I. Habsburkové byli katolíci a v Evropě platili za hlavní ochránce kontinentu před hrozbou z východu, kterou tehdy představovala Osmanská říše.