Top 10 zajímavostí

Þórsmörk Dramatická divočina na jihu ostrova

Reykjavík Živé hlavní město Islandu s mnoha kulturními lákadly

Geysir Návštěva Islandu by nebyla úplná bez zhlédnutí světoznámých horkých zřídel

Heimaey Typické islandské rybářské městečko s pěkným přístavem

Goðafoss Nechte se ohromit silou těchto úchvatných vodopádů

Jezero Mývatn Skutečný ráj pro pozorování ptactva, obklopený sopečnými vrcholy

Pozorování velryb Vydejte se z Húsaviku za těmito vznešenými tvory

Severní polární záře Nejúžasnější světelná show na Zemi

Jökulsárlón Působivá ledovcová laguna je jako z jiného světa

Modrá laguna Vykoupejte se v přírodně vyhřívané léčivé vodě

Ideální den v Reykjavíku

9.30 Snídaně

Den zahajte snídaní v hotelu – anebo můžete zamířit do retro kavárny Grái Kötturinn na adrese Hverfisgata 16; tam si můžete dopřát pomerančový džus, lívanečky se slaninou či sirupem a spoustu dobré kávy.

11.00 Procházka podél pobřeží

Projděte se kolem nové třpytivé budovy Harpa s koncertním sálem a pokračujte do přístavu. Pokud vás to láká, můžete se na některé ze zde kotvících lodí vydat na výlet za pozorováním velryb. Zastavte se v galerii Hafnarhús, kde můžete zhlédnout expozici islandského pop artu, a vychutnejte si výhled na horu Mount Esja na protější straně zálivu.

12.30 Humr

Zastavte se na porci humří polévky a na pivo v rybí jídelně Sægreifinn na adrese Geirsgata 8.

13.30 Srdce Reykjavíku

Projděte se po náměstí Austurvöllur, tradičním centru města, kde najdete sochu Jóna Sigurðssona, budovu parlamentu a o kousek dál neokázalou reykjavickou katedrálu Dómkirkjan. Pak se kolem radnice můžete projít k rybníku Tjörnin se spoustou vodního ptactva.

14.00 Vlastivěda

Projděte se nejstarší ulicí v Reykjavíku Aðalstræti a nahlédněte do moderního vlastivědného muzea „Reykjavík 871±2 Settlement Exhibition“ a seznamte se s historií Islandu.

15.00 Nákupní terapie

Zamiřte na hlavní obchodní ulici Laugavegur, kde najdete retro oblečení (obchod Spúútnik v čp. 28b), vinylové gramodesky (Bad Taste v čp. 28) a také spoustu výrobků špičkových módních značek. Diagonálně vybíhá ulice Skólavörðustígur, lemovaná obchody s uměleckým a designovým zbožím.

17.00 Pára a koupel

Čas oddychnout si od památek i nákupů na některém z geotermálních koupališť Reykjavíku. Nejblíže centru je Sundhöllin na ulici Barónsstígur. Hlavní bazén je krytý, venku jsou další bazénky s horkou vodou, v níž lze relaxovat – ideální způsob, jak se připravit na nastávající večer.

20.00 Dobrá večeře

V centru je mnoho výborných restaurací. Opravdu dobře se dá navečeřet v rybím restaurantu Við Tjörnina (Templarasund 3) nebo Skólabrú (Pósthússtræti 17), nacházející se v krásně zrestaurovaném domě hned vedle náměstí Austurvöllur.

22.00 Na tahu městem

Ideálním startovním místem je ulice Austurstræti: v Micro Baru (čp. 6) čepují islandská piva; dobrý koktejl si můžete objednat v elegantním podniku Loftið (čp. 9). Ulice Laugavegur i okolní uličky jsou plné kultovních barů a klubů, např. Boston (na Laugavegur 28b) či Kaffibarinn (na Bergstaðastræti 1). Po cestě zpátky do hotelu se posilněte párkem v rohlíku s hořčicí (pylsur) v některém ze stánků, otevřených po celou noc.

Úvod

Jen málo míst na Zemi se může srovnávat s drsnou, ale působivou krásou Islandu. Ostrov – zároveň ohnivý i ledový, hrozivý i lákavý – je místem dramatických kontrastů a domovem ledovců, bublajících bahenních sopek, kolosálních vodopádů a horkých gejzírů. Ačkoliv Island má dlouhou a bohatou kulturní historii, je to zejména jeho krajina, modelovaná silami přírody do unikátních, stále se měnících terénních útvarů, která „vypráví“ příběh této pozoruhodné země.

Drama pod zemí

Z geologického hlediska je Island ještě malé „děťátko“, tvořené těmi nejmladšími horninami, které se stále formují. Po staletí vyvrhovaly sopky proudy lávy a na povrchu ostrova se utvářela lávová pole; spolu s tím byla do povětří metána oblaka sopečného popela, která bránila slunečnímu svitu a ničila tak úrodu. V roce 2010 oblak popela, který vznikl při vulkanické erupci pod ledovcem Eyjafjallajökull, paralyzoval leteckou dopravu v Evropě po šest dnů; tektonická činnost pod vodou zatopenou kalderou Grímsvötn v následujícím roce způsobila další chaos v dopravě. Každý den Island zasáhnou tisíce malých otřesů, většinu z nichž lze zaznamenat jen přístroji.

Desky se vzdalují

Island leží na Severoatlantickém hřbetu v místech, kde se od sebe pomalu vzdalují dvě tektonické desky. Rychlost vzdalování – a tedy i rychlost růstu „délky“ Islandu od západu na východ – je asi 2 cm za rok. Podél zlomové linie, která obě desky odděluje a táhne se ostrovem od severovýchodu směrem na jihozápad, jsou běžnými jevy zemětřesení a další vulkanické aktivity.

Přítomnost velkého množství přírodní energie těsně pod zemským povrchem umožňuje tuto úžasnou sílu nejenom vidět, ale také slyšet a cítit. Nevyčerpatelné zásoby geotermální energie, která pomáhala modelovat tak různorodý terén, rovněž zásobují teplem a elektřinou domovy Islanďanů – typický sirný odér připomínající zkažená vejce ucítíte pokaždé, když otočíte kohoutkem s teplou vodou. Přehrady postavené na prudkých ledovcových řekách poskytují zemi více elektrické energie, než mohou její obyvatelé kdy spotřebovat.

Kouzelná vysočina Landmannalaugar

Všudypřítomná horká voda slouží k vytápění nejen bytů a kanceláří, v zimě je dokonce rozváděna pod chodníky v centru Reykjavíku, aby rozpouštěla sníh a led. A celoročně přispívá ke společenskému životu Islanďanů: jsou jí naplněny venkovní bazény, kde se lidé setkávají, aby si trochu zasportovali anebo si v teplé vodě či sauně jen tak popovídali.

Země bez znečištěného ovzduší

Pro Islanďany je ochrana životního prostředí na jejich ostrově velkou prioritou. S naprosto pochopitelnou pýchou se chlubí tím, že voda z většiny toků, dokonce i z neledovcových řek, je pitná, a to díky neexistenci těžkého průmyslu. I v hlavním městě Reykjavíku je vzduch čistý a také světelné znečištění je minimální – severní polární záře je pozorovatelná i zde. Nesetkáte se tu s odpadky u okraje cest ani se spalováním fosilních paliv ve větší míře. Na ostrově patří několik hliníkových hutí zahraničním majitelům, které na Island láká velmi levná energie; nicméně plány na výstavbu další přehrady a huti vzbudily tak kontroverzní reakce, že není vůbec jasné, zda bude stavba realizována.

Islandský kůň

Koně se na Islandu využívají jako dopravní prostředek a pomocná síla v zemědělství více než 1000 let. Izolovanost země a zákaz importu koní v obavě ze zavlečení koňských nemocí vedly k tomu, že populace islandských koní je pozoruhodně jednolitá. Islandští koně jsou relativně malí, ale zato extrémně houževnatí a pohyb v členitém a drsném terénu zvládají s obdivuhodnou lehkostí. Je pro ně charakteristické pestré zbarvení a po celém světě sklízí uznání jejich inteligence, výdrž a rychlost. Islandský kůň má rovněž unikátní styl pohybu, zvaný tölt – druh rychlé chůze s jemným plynulým pohybem, umožňující klidnou a pohodlnou jízdu.

Vysoká životní úroveň

Island se dosud nestal členem Evropské unie, a to zejména proto, aby mohl bez omezení využívat pro svou ekonomiku důležitá rybářská loviště. Země má silné sociální instituce a propracovaný systém sociálního zabezpečení. Jen málo Islanďanů je opravdu nápadně bohatých, zato se téměř nesetkáte s projevy chudoby a životní úroveň v celé zemi je poměrně vysoká.

Přestože je Island svou rozlohou srovnatelný s Anglií, žije zde jen 325 000 obyvatel, dvě třetiny z nich v Reykjavíku a na jeho předměstích. Islanďané mají respekt k přírodě a vědí, že nikdy nebudou jejími pány. Dělí se o ni se zvířaty: jen občas je k vidění plachá arktická liška nebo sob, zato ovce a koně se chovají v hojném počtu. V létě hnízdí na skalnatých útesech a pobřežních loukách milióny mořských ptáků, dále od pobřeží žijí v čistých mořských vodách velryby, delfíni a tuleni.

Na farmě snadno najdete přátele

Islanďané se snaží využít darů přírody a během dlouhých letních dnů tráví co nejvíce času venku. Oblíbenými aktivitami jsou turistika, horolezectví a jízda na koni, s rozvíjejícím se turistickým ruchem narůstá počet agentur nabízejících vyjížďky na sněžném skútru po ledovcích, vysokohorská dobrodružství nebo výlety za pozorováním velryb kolem pobřeží.

Reykjavík

Pod kopci s věčně zasněženými vrcholky vyrostlo kosmopolitní město, kde vás zaujmou především zářivými barvami natřené budovy a monumentální kostel. Z návštěvy kaváren, restaurací a nočních klubů je zřejmé, že se jeho obyvatelé umějí bavit. Noční zábava tu však začíná pozdě – kvůli vysokým cenám za alkohol i jídlo v restauracích se místní obvykle posílí nejprve doma a teprve poté vyrazí ven.

Menší městečka jsou tichá, často se jedná pouze o shluk barevných domků kolem kostela či obchodu. Životní tempo je zde pomalé, zato smysl pro komunitu velmi silný.

Horká zřídla a koupaliště pod širým nebem

Na konci 70. let 20. století spojila venkov s metropolí jediná hlavní silnice, okružní komunikace vinoucí se podél pobřeží. Většina osídlení se nachází na této silnici nebo blízko ní. Úzká pobřežní rovina, prakticky jediná trvale obyvatelná část země, tvoří pouhou jednu pětinu rozlohy Islandu.

Většina nejpůsobivější přírodní scenerie ostrova je z okružní silnice snadno přístupná. Lokalita původního horkého zřídla zvaného Geysir, které dalo jméno všem gejzírům na světě, je nedaleko hlavního města; stejně tak jedno z nejlepších koupališť pod širým nebem na planetě – Modrá laguna. Mohutný ledovec Vatnajökull, s 8 400 km2 největší ledovec v Evropě, dosahuje na jihovýchodě země prakticky až k pobřeží.

Co skrývá jméno

Podle tradice vděčí Island za své jméno vikinskému dobrodruhovi, který sem doplul kolem roku 870. Poté, co na ostrově přečkal dlouhou a krutou zimu, se na jaře vyšplhal na kopec – a uviděl fjord celý pokrytý ledovými krami. V rozčarování nazval toto nehostinné místo Ísland neboli „ledová země“ a rychle odjel zpět do rodného Norska. O čtyři roky později se sem však vrátil jeden z jeho krajanů a založil první trvalé osídlení na místě, které nazval Reykjavík neboli „kouřová zátoka“, a to podle sloupců páry vycházejících z blízkých termálních pramenů.

Jökulsárgljúfur, rozprostírající se směrem na sever (dnes je součástí Národního parku Vatnajökull), není jen zapeklitý jazykolam, a to i na islandské poměry, ale zejména místo, kde se nachází největší evropský vodopád Dettifoss, jehož vody se zde prudce řítí do kaňonu pod příkrovem duhově zbarvené vodní tříště. Na severu i na západě je pobřeží rozčleněno spoustou rozeklaných fjordů a poseto plochými tabulovými horami. Dále do vnitrozemí se široká údolí zvedají k holé náhorní planině, která tvoří většinu vnitrozemí ostrova. Toto je poslední opravdová divočina v Evropě, pochmurná šedá lávová pustina lemovaná sopkami, ledovci a horskými vrcholy.

Dlouhé letní dny

Počasí na Islandu dokáže být stejně proměnlivé jako jeho krajina. Zimy jsou studené a tmavé, se spoustou sněhu. Alespoň trochu světla v tomto temném období poskytují výboje severní polární záře. Pouze v létě, kdy se teploty vyšplhají o něco výš a dlouhé dny jsou často jasné a slunečné, je možno uvidět krajinu v celé její kráse. Mimo hlavní město mají mnohá muzea a také některé hotely a restaurace otevřeno pouze od května do září. Podobně autobusoví dopravci poskytují na některých linkách plný rozsah služeb až od konce června, poté co roztaje poslední sníh.

„Kouřící“ krajina

Navzdory drsnosti krajiny je Island velmi přátelskou zemí. Islanďané jsou sice trochu plaší a nesmělí, zato jsou ale velmi hrdí na svoji zemi. Jakmile se vám podaří prolomit jejich tradiční rezervovanost, zjistíte, že patří k nejvíce pohostinným národům v Evropě.

Stručná historie

Zatímco jinde v Evropě různé civilizace, říše a dynastie vznikaly a zanikaly, Island zůstával neobydlen. Teprve v 8. století vkročili na ostrov irští mnichové; oceňovali jeho odlehlost a osamělost, vhodnou k rozjímání. Nezanechali však za sebou výraznější stopy (jen v jižní části ostrova se našly kříže vytesané do jeskynních stěn, podobné křížům v západním Skotsku). Během jednoho sta let však klid a mír, kterého si zde mnichové užívali, byl ten tam: K ostrovu dorazili Vikingové. Většina islandských dějin v následujících staletích byla zaznamenána v kronikách. Landnámabók (Kniha osídlení), sepsaná asi ve 12. století, do detailů popisuje život prvních stálých obyvatel. Ságy, čili dramatické příběhy z úsvitu islandské historie, napsané asi o 100 let později, dodaly dávným dějinám na živosti a barvitosti.

Jak vznikají jména

Mnozí Islanďané mohou vypátrat své předky až do doby prvních osídlenců, a to i přesto, že příjmení, jak je známe my, na ostrově neexistují. Děti přejímají křestní jméno svého otce s koncovkou -son (syn) nebo -dóttir (dcera). Takže muž jménem Eiríkur Gúðbrandsson může mít syna se jménem Leifur Eiríksson a dceru se jménem Þórdís Eiríksdóttir.

První osadníci

Prvními osadníky na ostrově byli Norové, kteří se patrně snažili uniknout politické perzekuci či hospodářským potížím ve své vlasti. Island objevili vlastně náhodou, předtím již kolonizovali části Skotska a Faerské ostrovy. Oficiálně byl prvním osídlencem Ingólfur Arnarson, kterému se zima strávená na ostrově zalíbila natolik, že se v roce 874 vrátil do Norska pro svou početnou rodinu a přemluvil i některé přátele, aby se k němu připojili. Jeho nevlastní bratr Hjörleifur dopadl v nové zemi o poznání hůře: Irští otroci se proti němu vzbouřili a zabili ho. Na ostrově nebylo žádné původní obyvatelstvo, které by si noví kolonisté museli podrobit, největší hrozbu tak představovaly přírodní živly.

Památky na Vikingy

Tito první Islanďané založili v klimaticky vlídnějších částech ostrova farmy; během 60 let žilo na pobřeží už zhruba 25 000 lidí. Stanovili si v procesu osídlování určitá pravidla: Muž mohl zabrat takovou plochu země, kolem které dokázal za jeden den zapálit ohně tak, že vždy od nově zažehnutého ohně byl vidět ten předešlý. Žena mohla vlastnit tolik země, kolik obešla za den její jalovice. Samozřejmě kolem toho vznikaly spory, které museli řešit místní náčelníci či vůdcové klanů.

První parlament

V roce 930 se náčelníci jednotlivých klanů sešli a dohodli se na relativně demokratickém způsobu vlády. Byl vytvořen klanový svaz a každé léto se po dobu dvou týdnů konalo národní shromáždění neboli Althing (islandsky Alþingi) v místě zvaném Þingvellir. Tady byly přijímány zákony a řešeny různé spory a přečiny. Nejhorším trestem bývalo prohlášení za psance a vypovězení ze země.

Tento systém nebyl dokonalý, a tak i nadále občas docházelo ke krvavým bitkám – jednalo se koneckonců o potomky Vikingů, pro něž odvaha a čest byly nade vše. Nicméně dnes je tato doba považována Islanďany za zlatý věk, období ság plné velkých hrdinů a moudrých mužů.

Od pohanů ke křesťanům

Poměry se však brzy dramaticky změnily. Do severní Evropy se rozšířilo křesťanství a jeho horlivý a násilnický šiřitel – norský král Ólafur Tryggvason – jej chtěl na konci 10. století zavést i na Islandu. Velice ho rozhořčilo, když se jím vyslaní misionáři setkali na ostrově s odporem. Islandský náčelník Gizur Bílý králi přislíbil, že se nové náboženství pokusí prosadit nenásilnými prostředky. Osobou předsedající Alþingi byl tehdy všeobecně respektovaný muž jménem Þorgeir – přesvědčil obě strany, aby souhlasily s rozhodnutím, ke kterému dospěje meditací. Spor nakonec vyřešil šalamounsky: Oznámil, že Island přijme křesťanství, ale pohanům bude nadále umožněno vyznávat jejich víru v soukromí.

Brzy nato bylo ustaveno biskupství, začala výstavba klášterů a škol a byly sepsány první knihy. Na znamení určité nezávislosti je jejich pisatelé sepisovali v islandštině, nikoli v latině. Během dalších staletí se pak vyskytlo tak málo cizích vlivů, že tehdy používaný jazyk je téměř shodný s dnešní islandštinou.

Ne vše se však vyvíjelo tak dobře. Island čekaly těžké časy. Erupce sopky Hekly v roce 1104 pohřbila pod lávou okolní farmy; nekontrolované spásání luk dobytkem a půdní eroze způsobená nadměrným kácením stromů dále zmenšovaly plochu úrodné a obdělávatelné půdy. Ve stejné době se v důsledku zavádění desátků začala štěpit dříve velmi rovnostářská společnost. Někteří náčelníci, kteří získali církevní půdu či významné pozice ve vyšším duchovenstvu, byli stále bohatší a mocnější. Zanedlouho začaly nejvýznamnější rodiny mezi sebou bojovat o nadvládu. Parlament Alþingi, zvyklý na to, že se lidé dobrovolně podřizují jeho autoritě a rozhodnutím, byl najednou prakticky bezmocný.

Občanská válka a mor

Brzy poté se země ocitla ve stavu občanské války, která skončila intervencí Norska v roce 1262. Island si sice podržel většinu doposud platných zákonů, započalo však období cizí nadvlády, trvající dlouhých sedm staletí.

Různé půtky a šarvátky pokračovaly a svou daň si vyžádala rovněž příroda: Dlouhé a kruté zimy decimovaly hospodářské zvířectvo i úrodu, další erupce pokrývaly velké plochy ostrova sopečným popelem – a na Island zavítala dokonce i „černá smrt“, rozsáhlá morová epidemie, která vyhladila třetinu populace.

Ságy

U břehů Islandu se začali objevovat angličtí a němečtí dobrodruzi, kteří mezi sebou bojovali o kontrolu nad obchodem se sušenými treskami, leckdy pirátskými metodami. A protože Angličané měli navrch, začalo se tomuto období říkat „anglické století“.

Ilustrace ze ságy Njáls

Reformace

Bojovník za nezávislost Jón Sigurðsson

Válka a mír

Národní hrdina

Mládí Islandu

Historické milníky

cca 8. století | Irští mnichové se začínají usazovat v zemi zvané „Thule“.
cca 870 | Nor Hrafna-Flóki se pokouší usadit v oblasti západních fjordů. Plány mu hatí krutá zima, kvůli které ostrov nazývá Ísland (Země ledu).
874 | Na Islandu se usazuje Ingólfur Arnarson s rodinou a přáteli. Svoji osadu nazývají Reykjavík (Kouřová zátoka).
930 | Utvoření parlamentu Alþingi.
1000 | Za oficiální náboženství je přijato křesťanství.
13.–14. století | Norsko a Dánsko ve sporu o nadvládu nad Islandem.
1389 | Velká erupce sopky Hekly, po ní rozsáhlá epidemie moru.
15. století | Anglie a Německo bojují o kontrolu nad love tresek.
1662–1854 | Obchodní monopol s Dánskem.
1783 | Erupce kráterů Lakagígar vede k hladomoru.
1800 | Dánský král ruší Alþingi; ten je obnoven až v roce 1843.
1874 | Dánské království přiznává parlamentu Alþingi omezenou autonomii ve vnitřních záležitostech.
1904 | Na Islandu je zavedena samospráva.
1918 | Island vyhlášen suverénním státem (dánský král hlavou státu).
1940 | Alþingi vyhlašuje vůli spravovat Island.
1944 | 17. června vyhlášena úplná nezávislost na Dánsku.
1949 | Island se stává jednou ze zakládajících zemí NATO.
1952–76 | Tresčí války (1952, 1958, 1972, 1975) s Velkou Británií.
1955 | Halldór Laxness získává Nobelovu cenu za literaturu.
1963 | Podmořskou sopečnou činností je vytvořen ostrov Surtsey.
1973 | Vulkanická erupce na ostrově Heimaey.
1986 | V Reykjavíku se koná summit týkající se jaderného odzbrojování, s účastí prezidentů Reagana a Gorbačova.
1994 | Island vstupuje do Evropského hospodářského prostoru.
2000 | Erupce sopky Hekly v únoru; zemětřesení v červnu.
2006 | Island obnovuje komerční lov velryb.
2010 | Erupce sopky Eyjafjallajökullu.
2013 | Island uděluje 2 licence pro ropný průzkum na svém úseku podmořského hřbetu Jan Mayen Ridge.