Top 10 zajímavostí

Schönbrunn Honosný rokokový palác Marie Terezie s přilehlými zahradami

Secessionsgebäude Součástí expozice je 34 metrů dlouhý Beethovenův vlys od Gustava Klimta

Stephansdom Gotická katedrála v srdci Innere Stadt

Kunsthistorisches Museum Mezi jeho skvosty patří také Rafaelova díla

Karlsplatz Kromě kostela Karlskirche nabízí i řadu dalších zajímavostí

Belvedere K jeho pokladům patří slavný Polibek Gustava Klimta

MuseumsQuartier Na jednom místě najdete Muzeum moderního umění nadace Ludwig, Vídeňské centrum architektury i multimediální expozice

Hofburg Habsburský císařský palác

Prater Ohromný vídeňský zábavní park, kde se točí slavné ruské kolo

Spanische Hochreitschule Navštivte vystoupení lipicánů

Ideální den ve Vídni

9.00 Snídaně

Vydatná alpská snídaně je skvělým vykročením do nového dne. Buď doplňte energii v hotelu, nebo si vyberte z opulentního menu v Café Drechsler.

10.00 Královský palác

Putování po vídeňských památkách zahajte výstupem na vrchol věže Stephansdomu. Poté nasedněte na U-Bahn a nechte se odvézt k habsburskému baroknímu skvostu, k zámku Schönbrunn. Před návratem do centra si určitě stihnete prohlédnout jeho 40 nablýskaných pokojů.

12.00 Oběd

V poledne si zajděte do maličké restaurace Immervoll, kde si společně se zaměstnanci firem z okolí vychutnáte autentickou vídeňskou kuchyni, nebo zaskočte do bistra Trzesniewski na tradiční obložené chleby.

13.00 Návštěva muzea

Po obědě se vydejte do slavné MuseumsQuartier a navštivte například MUMOK či Leopold Museum. Přes ulici se nachází špičkové Kunsthistorisches Museum. Pokud potřebujete nabrat síly, můžete zajít do některé ze zdejších kaváren.

15.30 Udělejte si přestávku

Po prohlídce muzea si dopřejte poklidnou procházku parkem, tzv. Volksgarten, nebo si na zahrádce některé z kaváren vychutnejte šálek kávy.

17.00 Zkuste třeba Beisl

Díky brzké večeři budete moct věnovat večer dalším vídeňským zážitkům. Proto zamiřte do některé z malých přátelských restaurací, které se nazývají Beisl. Mají neformální atmosféru a nabízejí místní speciality. U obyvatel centra jsou oblíbené například Beim Czaak nebo Reinthaler.

18.30 V jednom kole

Další zastávkou je Prater. Svezte se na obřím ruském kole Riesenrad, které se stalo nesmrtelným i díky filmu Třetí muž. Prater nabízí řadu lákadel a lze tu klidně strávit celou noc. Pokud vám pouťové atrakce nic neříkají, můžete se projít či projet na kole podél Dunaje.

20.30 Na skleničkul

Chcete-li příjemně zakončit den, opusťte centrum a navštivte některý Heuriger, například Braunsperger nebo Fuhrgassl-Huber. Můžete ochutnat skvělé víno a k tomu něco zakousnout. K vídeňským večerům to neodmyslitelně patří.

Úvod

Kultivovaní Vídeňané si s chutí užívají takzvaného Wiener Lebensart, vytříbeného umění žít. To se odráží nejen ve skvostném výtvarném umění, v hudbě a architektuře, v bohatém programu divadel, čilém kavárenském ruchu či ve vášni pro pompézní plesy, ale kde jinde najdete také vinice přímo uprostřed města? V roce 2001 byla oblast Innere Stadt zapsána do seznamu světového dědictví UNESCO (druhým takto oceněným místem ve Vídni je zámek Schönbrunn), což je pocta, která území plnému barokních paláců s věhlasným Burgtheatrem a Staatsoper a s bludištěm úzkých středověkých uliček proplétajících se okolo Stephansdomu bezpochyby náleží.

Vídeňský šarm

Vídeňané si málokdy nechají ujít příležitost vyslovit pozdravy jako „Ruku líbám“ nebo „Má úcta“. Dokonce i neformální „Servus“ (Ahoj) pochází z latinského „služebník“.

Přesto Vídni s 1,8 miliony obyvatel nehrozí, že by se stala pouhým muzeem pod širým nebem. Zastaralá zákoutí pravidelně procházejí přestavbou a získávají nová využití a řada moderních projektů, od rozpustilé Hundertwasserovy spalovny odpadů po ocelovou Millennium Tower, sem vnáší rozměr 21. století. V historickém centru propojují projekty, jako například MuseumsQuartier, minulost se současností, a dodávají tak panoramatu rakouského hlavního města moderní nádech. Vídeň je rozdělena celkem na 23 městských částí. Prvním obvodem je historické Innere Stadt, obvody 2 až 9 se rozbíhají jako vějíř kolem Ringstrasse.

Již od 16. století je Vídeň obecně uznávána jako evropské centrum hudby. I dnes tu v Opeře zaslechnete valčíky Johanna Strausse – kdo jiný by také zablácený hnědavý Dunaj popsal jako modrý – či barokní recitály Wolfganga Amadea Mozarta. Zamířit lze i do některého z vinných šenků Heuriger na hranici Wienervaldu na sklenku bílého a tady se zaposlouchat do sentimentálních písní. Anebo si můžete dát pár piv za zvuků elektronické hudby v některém z městských klubů. A pokud chcete jen odpočívat, ve Vídni je na relaxaci místa dost. Díky venkovskému okolí tu vládne pomalejší životní tempo než ve většině jiných měst podobné velikosti.

Noční Vídeň z ptačí perspektivy

Tradice a moderna

Vídeňané jsou hrdí na historický odkaz svého města a dokazují to jak kontinuitou, tak změnami: zrenovovali velké staré hotely a kavárny a k jejich stávajícím zákazníkům – umělcům, spisovatelům, myslitelům a snílkům – se připojili mediální magnáti, bankéři, byznysmeni a pochopitelně turisté. Vídeňští módní návrháři se chopili tradičního teplého vlněného lodenu a vtiskli mu moderní střih a jasnější barvy, než jaké mívala olivově zelená saka a kabáty. Uznávaný Burgtheater neustále popichuje domácí publikum provokativními inscenacemi, například z pera Thomase Bernharda.

Valčík

Hudba má ve Vídni letitou tradici. Byly zde napsány opery, muzikály i moderní jazzové sklady, nejproslulejší jsou však klasické vídeňské valčíky. Valčík vznikl na základě tradičního německého tance Ländler, který byl komponován na tři doby. Do oblíbených tanečních sálů valčík pronikl v roce 1819. Kapelník Joseph Lanner do svého nevelkého hudebního tělesa angažoval mladého houslistu Johanna Strausse. Od té chvíle věhlas nového tance rostl; z malé skupiny hudebníků se stal orchestr. Poté co Johann Strauss orchestr opustil (a založil svůj vlastní), složil Lanner světoznámou skladbu Trennungswalzer (Valčík na rozloučenou). Později se oba umělci pro potěšení publika utkávali v tzv. valčíkové válce, jejíž jednotlivé „bitvy“ se odehrávaly v kavárnách parku Prater. Toto hudební soupeření skončilo smírem: Strauss zahrál valčíky – adagio – i na Lannerově pohřbu.

Rakouské hlavní město nabízí také pestrou paletu muzeí s různými typy výstav, od impozantních po šokující (mnoho z nich lze s Wien-Karte navštívit zdarma nebo za snížené vstupné). Některé věci se však (naštěstí) nemění: Fiakry (kočáry) nadále vozí turisty městem, sněhově bílí lipicáni se stále předvádějí ve Španělské jezdecké škole, kavárny pořád vábí zákazníky na šlehačkové dorty a plesová sezona zůstává ústředním bodem společenského kalendáře.

Událostí roku ve Vídni je květnový Life Ball, největší evropská charitativní akce zaměřená na boj proti AIDS, kterou každoročně navštěvují mnohé světové celebrity.

Na křižovatce

Historický význam Vídně coby spojnice mezi východoevropskou a západoevropskou civilizací byl oživen po pádu sovětského impéria a po vstupu Rakouska do Evropské unie v roce 1995. Ve městě vedle sebe žijí nové generace Poláků, Italů, Turků, Chorvatů a dalších národností. Návštěvníky často překvapí uvolněná atmosféra města. I přesto, že jsou ve Vídni četné společenské změny přijímány kladně, místní obyvatelé stále dbají na staré, konzervativní hodnoty. Vídeňany bylo vždy obtížné někam politicky zařadit. Provolávali slávu nejdříve habsburským císařům a potom Napoleonovi. Radostně přijali republikánský experiment po 1. světové válce, vítali Hitlera, aby posléze zjistili, že jim více vyhovuje demokracie, neboť lépe odpovídá jejich smyslu pro Gemütlichkeit. Slovo gemütlich znamená „pohodlný“ a „útulný“. Právě tak lze charakterizovat Vídeň. Občas se tu však můžete setkat s poněkud zlomyslným humorem, známým jako Wiener Schmäh.

Městská doprava

Stručná historie

Vídeň byla odedávna křižovatkou pro ty, kteří cestovali z východní do západní Evropy a naopak. První pro nás známí obyvaté byli Ilyrové, kteří připluli po Dunaji z Balkánského poloostrova. Okolo roku 500 př. n. l. založili keltští migranti z Gálie město Vindobona („Zářící pole“).

Římané a barbaři

V 1. století n. l. přišli do Vindobony Římané. Zamířili sem z Británie, aby posílili vliv říše u východních hranic. Vybudovali základnu v oblasti dnešního Hohermarktu v Innere Stadt. Od začátku se museli potýkat s nájezdy barbarských kmenů. Při obraně hranic podlehl ve Vindoboně roku 180 n. l. morové nákaze císař Marcus Aurelius. O sto let později nechal jiný římský císař, Probus, na svazích Wienerwaldu založit vinice. Dnes tento počin připomíná ulice Probusgasse s vinnými šenky zvanými Heuriger, ve městském okrese Heiligenstadt.

Křesťanství se do Vídně rozšířilo ve 4. století, proti přetrvávajícím nájezdům barbarských bojovníků však bylo bezbranné. V roce 453 vstoupil do Vídně hunský král Attila. Po Hunech následovaly během dalších 600 let invaze Gótů, Franků, Avarů, Slovanů a Uhrů. Bez ohledu na tyto potíže zde byl v roce 740 postaven první kostel – Ruprechtskirche. Za vlády císaře Karla I. Velikého pak přibyly další dva: Maria am Gestade a Peterskirche.

Za vlády Babenberků

Uklidnění politické situace přinesl rok 1156, kdy bylo Babenberkům, bavorskému šlechtickému rodu, který o jeden a půl století dříve vyhnal Uhry, císařem Svaté říše římské uděleno privilegium minus, které mimo jiné povýšilo markrabství rakouské na vévodství.

Rodokmen Babenberků v klášteře Klosterneuburg

První vévoda, Jindřich II. Babenberský, se se svým dvorem usadil v místě dnešního Platz Am Hof. Jeho vládu lze označit za první zlatou éru Vídně. Prosperovalo umění, kvetl obchod a rozvíjela se řemeslná výroba. Do Vídně proudili obchodníci a řemeslníci z Německa. Město se stalo důležitou zastávkou pro křižácké výpravy. Skotští a irští mniši tu na své cestě do Jeruzaléma založili klášter Schottenstift. Za vlády Babenberků vyrostlo mnoho nových kostelů (za zmínku stojí jistě Stephansdom), ale také klášterů, elegantních šlechtických sídel podél širokých hlavních tříd a pevnost na místě dnešního hradu Hofburg. V roce 1200 bylo okolo Innere Stadt vybudováno opevnění, jehož polohu dnes připomíná okružní Ringstrasse. Stavba byla financována z peněz, které Vídeň obdržela jako výkupné za krále Richarda Lví srdce. Byla to také doba minstrelů a prvopočátek dlouhé vídeňské hudební tradice.

Habsburkové

V roce 1246, po smrti Fridricha II. Babenberského (řečeného Bojovný), vymřela mužská linie rodu Babenberků a země připadla českému králi Přemyslu II. Otakarovi. Na rozdíl od svého předchůdce, který si nevážil těžce dobytého míru a pouštěl se do šarvátek se svými barony, sváděl manželky měšťanů a při sebemenším popíchnutí vyhlašoval válku, byl Přemysl Otakar u Vídeňanů oblíben. Rozšířil Stephansdom a začal budovat Hofburg, přestože sám ve Vídni nesídlil. V roce 1278, po Otakarově smrti na Moravském poli nedaleko Vídně, město ovládli Habsburkové a udělali z něj centrum své říše.

Nejasné kořeny

Jako dynastie, z níž vzešli vládci Německa, Rakouska, Uher, Čech a Moravy, Španělska a mnoha dalších států, mají Habsburkové poměrně nejasné kořeny. Rod odvozuje své jméno od hradu Habichtsburg (Jestřábí hrad) na řece Aara v dnešním Švýcarsku. Společně jej vybudovali biskup Warner ze Strasbourgu a jeho bratr hrabě Radbot.

Historie Vídně pak byla po celá staletí ve znamení střetů mezi habsburskými velikášskými vizemi o dobývání světa a zálibou měšťanů v poklidném životě. Kdykoli se Habsburkové vydali rozšiřovat své impérium, ať už za vlády Maxmiliána I., Karla V. nebo Ferdinanda I., Vídeň byla vždy zanedbávána. Největší oblibu si získali vladaři, kteří „zůstávali doma“ a věnovali se budování města. Rudolf IV. založil v roce 1365 univerzitu a proměnil románskou katedrálu Stephansdom (sv. Štěpána) v gotický skvost, který můžeme obdivovat dodnes. Fridrich III. práci svého předchůdce dokončil a v roce 1469 získal souhlas Říma, aby se Vídeň stala biskupstvím. Vídeňané projevili svou vděčnost tím, že ostatky panovníka pohřbili přímo ve svatoštěpánské katedrále. Hrobka Fridricha III. dokazuje, že právě on se řídil neskromným heslem AEIOU, Austriae Est Imperare Orbi Universo (v českém překladu: Rakousku je předurčeno vládnout světu).

15. století nebylo pro Vídeň žádnou procházkou růžovým sadem: v roce 1421 bylo v židovské čtvrti poblíž Judenplatz zaživa upáleno víc než 200 Židů; ostatní byli vyhnáni z města. V letech 1485 až 1490 okupoval Vídeň uherský král Matyáš Korvín. Habsburský panovník Maximilián I. (1493–1519) uvedl v život heslo Ať válčí jiní, ty šťastné Rakousko se zasnubuj, neboť říše, které jiným dává Mars, tobě dává Venuše, když rozšiřoval říši uvážlivými sňatky svých početných arcivévodů a arcivévodkyň.

Osmané pod vedením Sulejmana I. zvaného Nádherný v roce 1529 více než dva týdny bezvýsledně obléhali Vídeň. Předměstí sice byla zničena, ale Innere Stadt náporu Turků odolalo.

Kupole Hofburgu

V 16. století v době reformace a za následné třicetileté války v letech 1618–1648 se město proměnilo v obranný val katolické církve. Po odražení útoků muslimských Turků v roce 1577 byly ve městě zakázány protestantské pobožnosti. Válečné tažení protestantských Švédů vedených Gustavem II. Adolfem v roce 1645 bylo neúspěšné.

Princ Evžen Savojský (1663–1736)

Z řad Vídeňanů, kteří jsou svou podstatou spíše skeptici, vzešlo jen málo skutečných hrdinů. Je ironií, že největší z nich byl francouzského původu. Princ Evžen Savojský se narodil v Paříži v roce 1663 a jeho osobnost byla jedinečnou kombinací vojenské odvahy, kultivovanosti a lidské vřelosti. Do Vídně se dostal v roce 1683 právě včas, aby se mohl zapojit do obrany města před Turky. V následujících letech získal řadu zásluh v bojích proti Osmanům a Francouzům, roku 1697 byl povýšen do hodnosti nejvyššího vojenského velitele. Byl malého vzrůstu a chodil vždy v hrubé hnědé uniformě, proto mu vojáci přezdívali „Malý kapucín“.

Židé byli vpuštěni zpět do města ve 20. letech 17. století, ovšem pouze do ghetta v mokřinách Leopoldstadtu. Do zlaté barokní éry, která byla oslavou architektury a hudby, vstoupila Vídeň za vlády císaře Leopolda I. V roce 1679 město zasáhla ničivá morová rána a roku 1683 město obléhali Osmané. Velký vojevůdce a učenec princ Evžen Savojský byl za své vítězství nad Turky odměněn mnoha dary, díky nimž mohl postavit velkolepý a dodnes obdivovaný palác Belveder. Jeho příkladu následovali Auerspergové, Schwarzenbergové a Lichtenštejnové. Také oni zde vybudovali sice o něco skromnější, ale také nádherné paláce.

Karel VI. se po válce o španělské dědictví do Vídně vrátil v roce 1711 spíše jako Španěl než jako Rakušan: přinesl s sebou přísnost v oblékání a okázalou zbožnost španělského dvora. Jeho barokní přestavba opatství Klosterneuburg ze 12. století byla pokusem o vytvoření rakouské verze El Escorialu. Stejně tak obrovský kostel Karlskirche měl napodobit baziliku sv. Petra v Římě. Ve snaze překonat paláce ve Versailles byl značně rozšířen také hrad Hofburg. Zároveň byla zbudována Španělská jezdecká škola a Dvorská knihovna. Přerod Vídně v barokní město byl převážně prací tří rakouských architektů: Johanna Bernharda Fischera von Erlach, jeho syna Josefa Emanuela a Johanna Lukase von Hildebrandt.

$UserId$2

Karel zemřel bez mužských potomků, a tak po něm na rakouský trůn nastoupila jeho dcera Marie Terezie.

Marie Terezie a Napoleon

Po období horečnaté výstavby za vlády mužské linie rodu Habsburků si Vídeňané mohli oddechnout pod mateřským vedením císařovny Marie Terezie (1740–1780). Tato zbožná žena a zároveň matka 16 dětí byla nadšenou mecenáškou umění, především hudby. Milovala koncerty a operní představení, které pořádala ve svém novém paláci Schönbrunn; upřednostňovala jej před strohým Hofburgem. V čele dvorního orchestru stál Christoph Gluck, ve Vídeňském chlapeckém sboru zpíval mladý Joseph Haydn a císařovnino srdce si získal Wolfgang Amadeus Mozart, když jako šestiletý hoch požádal o ruku jedné z jejích dcer. Právě díky těmto třem skladatelům – Gluckovi, Haydnovi a Mozartovi – se Vídni přezdívá „město hudby“.

Císařovna Marie Terezie

Císařovnin syn Josef II. (1780–1790) proslul svými rozsáhlými reformami, kterými usnadnil život rolníkům, protestantům a Židům. Konzervativní Vídeňané na takové změny nebyli připraveni. S obavami sledovali, jak císař rušil kláštery, jak nechal strhnout hradby oddělující Innere Stadt od zbytku města a zavedl byrokratický systém správy říše.

Mnohem bezpečněji se lidé cítili pod vládou Františka II., který poté, co z Francie dorazily zprávy o popravě Marie Antoinetty, odmítal jakékoliv reformy. Když Vídeňané spatřili novou vlajku Francouzské republiky, okamžitě ji roztrhali na kusy a s ní i dobré diplomatické vztahy mezi Rakouskem a Francií. Méně radikální už byli v roce 1805, kdy do města dorazila Napoleonova armáda a francouzský císař nocoval před slavnou bitvou u Slavkova v Schönbrunnu, který nechala postavit jejich milovaná císařovna.

Dlouhé 19. století

Rozpad monarchie

Historické milníky

asi 500 př. n. l. | Keltové zakládají město Vindobona.
1. století n. l. | Římané zde zřizují vojenskou základnu.
4.–9. století | Barbarské nájezdy.
740 | Je vybudován nejstarší křesťanský kostel Ruprechtskirche.
1156–1246 | Babenberkové se stávají vídeňskými vévody; je postaven Stephansdom a zbudován předchůdce hradu Hofburg.
1278 | Rudolf Habsburský je prvním z dynastie, která vládne 640 let.
1365 | Založena vídeňská univerzita.
1421 | Židovský pogrom; upáleno 200 lidí.
1529 | První neúspěšné turecké obléhání.
1577 | Katolická církev zakazuje protestanství.
17. století | Židé jsou vykázáni do ghetta, později je jim znovu povolen vstup do města.
1683 | Druhé neúspěšné obléhání Turky.
1740–80 | Oblíbená panovnice Marie Terezie si za své sídlo vybírá Schönbrunn; Haydn a Mozart proměňují Vídeň v hlavní město hudby.
1780–90 | Reformy Josefa II. narážejí na odpor Vídeňanů.
1815 | Vídeňský kongres.
1848 | Nastupuje František Josef I. (1848–1916).
1873 | Světová výstava je oslavou velkoleposti Vídně.
1900 | Sigmund Freud píše svůj Výklad snů.
1914–18 | První světová válka vede k rozpadu monarchie.
1934 | Rakouští nacisté páchají atentát na kancléře Dollfusse.
1938 | Anschluss Rakouska.
1939–45 | Druhá světová válka, město poškozeno bombardováním.
1955 | Rakousku je přiznána neutralita.
1995 | Rakousko vstupuje do Evropské unie.
2005 | Jubiläumsjahr: 50. výročí státní smlouvy a 60. výročí 2. republiky.
2013 | Sociální demokracie a lidová strana utváří novou vládní koalici.
2015 | V platnost vstupují nové zákony zakazující zahraniční financování rakouských mešit a imámů.
2016 | Podle průzkumu společnosti Mercer se Vídeň stává nejlepším místem k životu na světě.