Top 10 zajímavostí

Kyperské muzeum V této budově v Nikósii jsou soustředěny nejlepší archeologické artefakty nalezené na ostrově

Panagia tou Araka Jeden z nejproslulejších kyperských kostelů je plný fresek a najdete ho ve vesnici Lagoudera

Kyrenia Tento středověký přístav je asi nejmalebnější na celém Kypru

Buffavento Od nejvýše položeného hradu ze tří lusignanských pevností na hřebeni pohoří Pentadaktylos je nádherný výhled do krajiny

Agia Napa Světle žluté písečné pláže a příjemné hotely učinily z tohoto místa jedno z nejnavštěvovanějších letovisek

Kato Pafos Zde najdete možná nejkrásnější římské mozaiky ve východním Středomoří

Kourion Antické město na mořských útesech s mozaikami a opraveným chrámem je jednou z nejvýznamnějších archeologických lokalit na Kypru

Poloostrov Karpasia (Karpaz) Byzantské památky, ty nejchutnější ryby a mořské plody a také nádherné opuštěné pláže činí z této části Kypru doslova ráj na zemi

Klášter Agios Neofytos Do skály vytesaná a krásnými freskami vyzdobená poustevna

Famagusta Staré město obehnané působivými hradbami ukrývá mnoho gotických kostelů, které často slouží jako mešity

Ideální výlet po Kypru

1. den Larnaka

Po příletu na letiště  v Larnace si půjčte auto a zamiřte do města, kde si můžete prohlédnout Archeologické muzeum a Muzeum nadace Pierides. Poobědvejte v restauraci a objednejte si ponor k vraku Zenobia. Vhodné ubytování najdete v městečkách Tochni nebo Kalavasos. Večeři si můžete dát v blízkém Zygi, případně v Limassolu.

2. den Limassol

Vraťte se do Larnaky na dopolední potápění k Zenobii. Zbytek dopoledne věnujte poznávání Limassolu – po prohlídce muzea středověku se můžete naobědvat ve staré čtvrti. Odpoledne zamiřte do starověkého města Kourion.

3. den Nikósie

Brzy ráno se vydejte do Nikósie, navštivte Kyperské a Byzantské muzeum. Potom si prohlédněte Mevlevi Tekke a Selimovu mešitu v turecké části Nikósie. Na večeři se vraťte do staré čtvrti.

4. den Kyrenia

Přes přechod Agios Dometios-Metehan se dostanete do druhé části ostrova. Zamiřte na sever do Kyrenie. Zajeďte si prohlédnout také opatství do Bellapais (Beylerbeyi). Ubytovat se můžete v letovisku Kyrenia nebo v Bellapais.

5. den Karpasia

Následujícího dne se vydejte na východ k hradu Kantara – bráně na poloostrov Karpasia (Karpaz). Poobědvejte ve vyhlášené rybí taverně, potom se zastavte v bazilice Agias Trias. Pozdě odpoledne si můžete zaplavat na pláži v Nangomi a pak přenocovat v městečku Dipkarpaz (Rizokarpaso). Západ slunce si vychutnejte v zátoce Agios Filon (Ayfilon).

6. den Tři města

Brzy ráno vyrazte k antickému městu Salamis a pak do Famagusty za mešitami. Oběd si můžete dát v restauraci Gingko. Potom se vydejte k hraničnímu přechodu Kato Zodeia-Astromeritis; můžete se zastavit v Galatě a prohlédnout si freskami vyzdobené kostely. Nocleh hledejte v městečku Kakopetria, kde lze i dobře povečeřet.

7. den Malované kostely v pohoří Troodos

Začněte v Agios Nikolaos tis Stegis poblíž Kakopetrie, pak se přesuňte do údolí Marathassa a navštivte klášter Agios Lambadistis. Brzký oběd si dejte ve vesnici Kalopanagiotis. Za letního dne můžete odpoledne absolvovat výšlap po stezce Madari (asi 3 h). Další možností je návštěva kostela Panagia tou Araka. Přes noc zůstaňte v Pano Platres.

8. den Pafos

Z Pano Platres sjedete mezi vinohrady až k úpatí kopců, poobědvejte v Ariadni’s. Silnice pak klesá dolů k moři a přes městečka Kouklia a Palaia Pafos vás zavede do města Pafos. Poté, co se ubytujete, zajděte na večeři do taverny Seven St Georges.

9. den Kolem města Pafos

Dopoledne si prohlédněte zdejší světoznámé mozaiky a klášter Agios Neofytos. Po obědě v tržnici v Ktimě můžete strávit odpoledne na želví pláži Lara. Přenocujte na stejném místě; na večeři si můžete tentokrát zajet do podniku Imogen’s Inn v Kathikas.

10. den Cesta domů

Vraťte se na letiště v Larnace, nebo ještě lépe jeďte na letiště města Pafos, odkud odletíte domů.

Úvod

Ostrov Kypr získal velký význam již ve starověku díky bohatým zásobám mědi – jeho název je odvozen od latinského pojmenování tohoto kovu (cuprum). V současnosti je největším kyperským přírodním bohatstvím sluneční svit – slunce zde svítí více než 300 dnů v roce. Přesto s ním „Afroditin ostrov“ nezachází vždy nejlépe. Mnohá letoviska mají až příliš hustou zástavbu; dá se říci, že tato místa ztrácí svůj historický a kulturní charakter. Bitva o zachování alespoň části pobřeží v původním stavu stále trvá. Chcete-li poznat skutečnou atmosféru ostrova a jeho ducha, zajeďte si do vnitrozemí; najdete spoustu antických památek, ospalé vesnice, venkovské kostelíky vyzdobené freskami, terasovité vinohrady na úbočích kopců a rozeklané hřbety pohoří. Pocítíte dotek dlouhé a spletité historie, během níž tudy prošli lidé doby kamenné, Řekové, Féničané, Peršané, Římané, Byzantinci, křižáci, Benátčané, Janované, Osmané (Turci) či Britové.

Vaše zážitky a vzpomínky se budou jistě týkat i zdejších neobyčejně přátelských a pohostinných lidí – ať už řeckých či tureckých Kypřanů – navzdory jejich nedávné bouřlivé a traumatizující historii. Ostrov byl totiž v roce 1974 napaden Tureckem a poté rozdělen na dvě části. Během několika týdnů bylo asi 180 tisíc řeckých Kypřanů přinuceno uprchnout na jih ostrova, a stát se tak běženci ve vlastní zemi. V průběhu jednoho roku se potom asi 44 000 tureckých Kypřanů přestěhovalo na sever. Ostrov je rozdělen dodnes, přestože po roce 2003 není pohyb přes hranici tak omezený, jak tomu bylo dříve.

I když se můžete vydat i do severních tureckých oblastí ostrova, většina turistů dává přednost řeckému jihu. Ti, kteří přesto překročí zelenou linii oddělující obě části ostrova, spatří na severu ty nejkrásnější lusignanské a benátské památky, nádherné pláže a občas také půvabně liduprázdnou krajinu.

Poloha země

Kypr, zasutý v nejzazším koutě východního Středomoří, mezi tureckou Anatolií a Sýrií, je po Sicílii a Sardinii třetím největším ostrovem ve Středozemním moři. Jeho rozloha činí 9 251 kilometrů čtverečních, široká nížina Mesaoria je lemována dvěma horskými hřbety – pohořími Pentadaktylos na severovýchodě a Troodos na jihozápadě. Tři největší řeky (v létě vysychající) pramení v pohoří Troodos: Pediaios teče na východ do zálivu u Famagusty, Kargotis na sever do Morfou a Kouris směrem na jih do Episkopi. Nejvyšším vrcholem je hora Olympos s výškou 1952 m n. m.

Obyvatelstvo: Téměř 1 milión obyvatel žije v jižní části, včetně 200000 cizinců; asi 200000 v severní oblasti, včetně 80000 tureckých přistěhovalců z roku 1974.

Hlavní město: Nikósie (Lefkosia/Lefkoşa): 240000 obyvatel žije v řeckém sektoru a 70000 v tureckém sektoru.

Největší města: Jih – Limassol (Lemesos; 190000), Larnaka (84000), Pafos (60000); sever – Famagusta (Ammochostos/Gazimağusa; 43000), Morfou (Güzelyurt; 15000), Kyrenia (Girne; 65000).

Pohodoví lidé

Přes všechny historické zvraty si Kypřané dokázali uchovat pozitivní přístup k životu. Zkuste požádat manželský pár sklízející úrodu, jestli si je můžete vyfotit – oni vám nejenom zapózují, ale ještě od nich na cestu dostanete velkou tašku hroznů. Pochvalte šéfkuchaře za jeho vynikající sheftaliá a prohoďte pár slov o životě na kyperském venkově – je docela možné, že se naobědváte na účet podniku. Během pobytu na Kypru se s těmito, nebo jinými projevy štědrosti určitě nejednou setkáte.

To, že se po jídle podává na účet podniku káva a štamprlička (buď likér s příchutí citrusů, nebo čistá pálenka zivania), není žádným reklamním trikem. Ani není třeba cestovat až do odlehlé horské vesnice, i když je pravda, že se s takovou pohostinností v turisticky oblíbených restauracích v hojně navštěvovaných letoviscích setkáte méně často.

Sklizeň hroznů

Pozitivní životní postoj se u místních obyvatel snoubí se specifickou důstojností, která však postrádá rozmáchlá gesta ostatních jižních národů. Britové se domnívají, že tuto vlastnost importovali na ostrov oni, zdá se však, že tato zvláštní zdvořilost je v povaze Kypřanů zakořeněna daleko hlouběji.

Komplikované vztahy

Negativnější emoce vyvoláte, zmíníte-li se o rozdělení ostrova. Řecko-kyperští obyvatelé, kteří byli nuceni uprchnout ze severu, reagují spíše melancholicky než agresivně. Restaurace a obchody v Larnace či Limassolu občas nesou názvy domovů, které museli opustit ve Famagustě, v Kyrenii nebo Bellapais. Turecko-kyperští uprchlíci z jihu jsou obvykle méně nostalgičtí a také méně často přemýšlí o návratu do svých původních domovů, pokud by to okolnosti dovolily. Faktem zůstává, že i dnes dávají přednost práci, školám a zdravotní péči na jihu ostrova. Nedávné změny, které přinesly sblížení řeckých a tureckých Kypřanů, sice obrousily hrany některých starých křivd, přesto je řada sporů stále příliš živá…

Pro svou strategickou zeměpisnou polohu byl Kypr častým cílem vojenských nájezdů. Vedle dobyvatelů z Fénicie, Egypta, Persie, Řecka a Anatolie byl ostrov snadnou kořistí také pro křesťanské křižáky anebo Benátčany a v neposlední řadě figurkou na politické šachovnici Britského impéria.

Pano Lefkara na úpatí pohoří Troodos

Půvaby ostrova

Pro mnoho turistů jsou památky připomínající dávnou minulost hlavním důvodem návštěvy ostrova. Najdou zde řecké a římské ruiny měst Kourion a Salamis, nádherné římské mozaiky v Pafosu, křižácké hrady v Kolossi a na vrcholcích pohoří Pentadakylos či byzantské kláštery a kostely v horách Troodos.

Kypr je zemí mnoha přírodních krás. Pláže nejnavštěvovanějších letovisek jsou sice přeplněné turisty, ale velká část pobřeží – zejména poloostrovů Akamas a Karpasia – nabízí pohled na rozeklané útesy a příbojem omývané zátoky, které přitahují romantiky. Ve vnitrozemí najdete pohoří Troodos se silničkami klikatícími se mezi lesy. Jako zapomenuté drahokamy jsou zde rozesety malé byzantské kostelíky, o kterých po staletí věděli pouze jejich farníci. Dnes jsou mnohé z nich chráněny organizací UNESCO a návštěva Kypru by nebyla úplná, kdybyste se alespoň v několika z nich nezastavili.

Turismem nedotčené vesnice ve vnitrozemí jsou obklopené olivovými či citrusovými sady, kozy a ovce se popásají kolem zapomenutých středověkých zřícenin. Vinohrady na úbočích slunných svahů, cypřiše lemující ospalé kláštery či torzo opuštěné pevnosti – kyperský venkov si žije svým poklidným tempem.

Hry s názvy

Úřady v jižní i severní části Kypru se v posledních dekádách pustily do hromadného přejmenovávání měst a dalších míst, a to z nacionalistických pohnutek. V roce 1994 byl po desetiletí fungující britský systém přepisu řečtiny do latinky – měl největší výhodu v tom, že byl srozumitelným fonetickým přepisem kyperského dialektu – nahrazen „politicky korektním“ názvoslovím kombinujícím nejhorší možné prvky dvou systémů používaných v klasické řečtině. Z Nikósie se stala Lefkosia, z města Larnaca – Larnaka, z Paphosu – Pafos, z Ayia Napa – Agia Napa atd. Toto nové názvosloví, povinné při oficiálním užití a uváděné v zahraničních mapách, je na ostrově velmi neoblíbené; většina institucí, tour operátorů a nevládních organizací jej nepoužívá. Na severu Kypru byly po turecké invazi všechny řecké místní názvy nahrazeny tureckými, často nově vymyšlenými – a ignorujícími osmanské verze řeckých názvů měst, které byly dlouho používány tureckými Kypřany. V tomto průvodci jsou zeměpisné názvy oblastí a míst na jihu ostrova psány podle nového, oficiálního názvosloví, za ním je v závorce uveden název starý (pokud je výrazně odlišný). Severo-kyperská zeměpisná jména jsou uváděna podle řecko-kyperského názvosloví; v závorce následuje turecká podoba.

Stručná historie

Prvními osadníky na Kypru byli kočovní lovci – pazourkové nástroje objevené na poloostrově Akamas a na pláži Nissi dokazují, že na ostrov připluli kolem roku 10 000 př. n. l. Byly nalezeny také kosterní pozůstatky zakrslých hrochů a slonů (oba tyto živočišné druhy patří mezi vyhynulé), jejichž lovem se původní obyvatelé živili. Nástroje a kosti poražených zvířat z pobřežní jeskyně nedaleko Akrotiri pocházejí z období přibližně 9000 př. n. l., nejstarší stopy trvalého osídlení se potom datují k roku 8000 př. n. l. Nejvýznamnějšími nálezy jsou pozůstatky kamenných obydlí ve tvaru včelích úlů na konci poloostrova Karpaz (Karpasia) a ve vnitrozemských lokalitách Choirokoitia (Khirokitia) a Tenta (Ténda).

Kolem roku 3500 př. n. l. se na úpatí pohoří Troodos začala těžit měď a Kypr se stal důležitým obchodním centrem – zboží z Asie, Egypta, Kréty, Peloponésu a Egejských ostrovů bylo směňováno za kyperskou keramiku, měď a opium. Po roce 1600 př. n. l. se objevily první pevnosti, z čehož můžeme vyvodit, že tehdy začíná období nejistoty a vnějšího ohrožení.

Původní mozaika Lédy a labutě v Kouklii

Řekové, Peršané a Římané

Demografické změny a otřesy na Peloponésu přiměly mykénské Řeky, aby se vydali směrem na východ; někteří z nich se usadili právě na Kypru. Kolem roku 1200 př. n. l. založili městské státy Enkomi/Alasia Salamis (poblíž dnešní Famagusty), Marion (poblíž Polis), Tamassos, Kition (dnes Larnaka), Kourion, Palaia Pafos (dnešní Kouklia), Soloi a Lapethos. Ostrov tak získal především řeckou identitu, která mu zůstala až do dnešních dní.

Během rozpínání Perské říše v 6.stol. př. n. l. byl spolu s jinými řeckými ostrovy touto mocností anektován také Kypr. V roce 499 př. n. l. se připojil k protiperskému povstání, po lítých bojích (zejména při obléhání měst Soloi a Palaia Pafos) však Peršané revoltu potlačili.

V roce 333 př. n. l. ukončil Alexandr Veliký perskou nadvládu ve východním Středomoří a dostal Kypr pod makedonskou kontrolu. Po jeho smrti se mezi generály rozpoutal boj o nástupnictví, při němž byla zpustošena a vypleněna řada kyperských měst. Po dlouhých letech vyšel v roce 294 př. n. l. ze sporu vítězně Ptolemaios I., městská království zmizela a Kypr se stal součástí Egypta. Ptolemaiovci zde potom vládli téměř 250 let – do roku 58 př. n. l., kdy ostrov obsadili Římané a připojili jej k provincii Kilíkie (dnešní jižní Turecko).

V roce 47 př. n. l. daroval Julius Caesar Kypr Kleopatře, poslední vládkyni z dynastie Ptolemaiovců. Po královnině sebevraždě císař Augustus převzal ostrov opět pod římskou kontrolu a dovolil králi Herodovi z Judeje pronajímat kyperské měděné doly židovským těžařům.

Mozaika v klášteře Stavrovouni

Byzantské období

Navzdory misi apoštola Pavla v roce 45 zůstala většina obyvatel ostrova věrná pohanským náboženstvím (až na židy). Všichni židé byli z ostrova vypovězeni poté, co císař Hadrián krvavě potlačil jejich povstání v roce 116. Teprve v průběhu 4. století, kdy se křesťanství začalo šířit do vyšších vrstev římské společnosti, se i na Kypru začaly stavět kostely a kláštery. V roce 330 Kypr údajně navštívila matka římského císaře Konstantina, Helena, a založila zde velký klášter Stavrovouni.

V roce 488, kdy byly na ostrově nalezeny ostatky Barnabáše (společníka apoštola Pavla), se kyperská církev stala autonomním subjektem, který byl podřízen přímo Konstantinopoli, nikoli bližší Antiochii či Jeruzalému. Arcibiskup kyperský mohl místo pastýřské berly nosit královské žezlo, plášť barvy císařského purpuru a podepisovat se červeným císařským inkoustem, což jsou privilegia, která si místní arcibiskupové podrželi do dnešních dnů.

Toho, že bylo Byzantské císařství oslabeno válkou proti Persii, využili Arabové, kteří na Kypr zaútočili v roce 649 s flotilou asi 1500 lodí. Město Salamis (dnes Constantia) bylo zničeno a již nikdy nebylo obnoveno do původní podoby.

O čtyři roky později zahájili Arabové druhý útok a tentokrát nechali na ostrově posádku 12 000 vojáků, s nimiž přišli i muslimští civilisté. Následně se vládcové Byzantské říše a Arabského kalifátu dohodli na demilitarizaci Kypru a dělbě daňových výnosů. V průběhu dalších tří staletí spolu muslimové a křesťané sváděli bitvy na moři, na pevnině však žili v relativním klidu a míru.

Křižáci a Lusignané

Během křížových výprav se Kypr stal klíčovým strategickým místem pro realizaci byzantských zájmů v Sýrii a Palestině. Kyperský místokrál organizoval ochranu poutníků do Svaté země a dohlížel na opravu jeruzalémského chrámu Božího hrobu a na opevnění zdejší křesťanské čtvrti. Invaze seldžuckých Turků do Anatolie a Levanty po roce 1071 sice ohrozila spojení s Konstantinopolí, Kypr byl přesto schopen „dodávat“ vojáky pro první křížovou výpravu v roce 1097 a dokonce poskytl útočiště poraženým muslimským šlechticům.

Jak přijít k penězům

Král Richard Lví srdce sice svrhl neoblíbeného „císaře“ Komnena, sám však poté vydrancoval ostrov, aby měl prostředky na výpravu do Svaté země. Ponechal si také 40 % ze sumy, za kterou prodal Kypr templářům. Ti pro změnu hodlali své hmotné statky rozšířit konfiskačním zdaněním ostrovanů, což nakonec vyvolalo povstání.

Začal se rozvíjet obchod s Benátkami a novými křižáckými státy na asijské pevnině, ale nadvláda Seldžuků nad Anatolií po roce 1176 izolovala Kypr od Konstantinopole. Izák Komnenos se dokonce v roce 1184 prohlásil kyperským „císařem“.

Jeho chamtivá a krutá vláda však neměla dlouhého trvání. Ukončil ji anglický král Richard I. Lví srdce během třetí křížové výpravy, když po cestě do Svaté země zakotvil v Limassolu. Po krátké vojenské operaci byl Komnenos zajat a ostrov prodán templářům. Jejich nenasytnost vyvolala další revoltu, kterou nebyli rytíři schopni potlačit, a ostrov se na krátkou dobu vrátil do Richardových rukou, než jej získal bývalý jeruzalémský král francouzského původu Guy de Lusignan. Lusignan zde zavedl feudální panství, rozdělil kyperskou zemědělskou půdu mezi svých asi 500 příznivců a původní Kypřany uvrhl do poddanství. V roce 1260 byla na ostrově za svrchovanou vyhlášena římskokatolická církev a biskupové ortodoxní církve byli odsunuti do zapadlých horských vesnic.

Na ochranu obchodních zájmů opevnili Benátčané Famagustu

Janované a Benátčané

Ještě horší události následovaly v roce 1425, kdy se na jižním pobřeží vylodili egyptští Mameluci – porazili vojska krále Januse a učinili z Kypru vazala Egypta. Janusův nástupce Jakub II. v roce 1464 vypudil z Famagusty Janovany, ale na obnovení někdejší moci Lusignanů bylo již pozdě. Oženil se s benátskou šlechtičnou Kateřinou Cornaro a brzy poté zemřel; pravděpodobně byl Benátčany otráven. Benátčané přinutili Kateřinu abdikovat a vládli Kypru po dalších 82 let.

Osmanská nadvláda

Pevnost Pafos, která sloužila Turkům i Britům

Na scénu vstupují Britové

Socha arcibiskupa Makaria v Nikósii

Boj za sjednocení

Velký vůdce malého národa

Komplikovaná nezávislost

Zelená linie

Kypr v EU

asi 10 000 př. n. l.  | První doklady lidského osídlení.
asi 8000 př. n. l.  | První trvalé osídlení Kypru.
asi 3500 př. n. l.  | Měděné doly na úpatí pohoří Troodos znamenají počátek prosperity ostrova.
1200 př. n. l.  | Na ostrově se usazují mykénští Řekové.
333 př. n. l.  | Alexandr Veliký vypudil Peršany.
294 př. n. l.  | Kypr je podřízen Egyptu pod vládou dynastie Ptolemaiovců.
58 př. n. l.  | Římané připojují Kypr ke svému impériu.
4. století  | Rozvoj křesťanství; staví se mnoho kostelů.
649–653  | Arabská invaze na ostrov.
963–1184  | Střední byzantské období. Kypr vzkvétá.
1191–1192  | Richard Lví srdce poráží Izáka Komnena a prodává Kypr Guy de Lusignanovi, který zde zakládá 300letou dynastii.
1489  | Benátčané vyhnali poslední lusignanskou vládkyni.
1571  | Pád Famagusty do tureckých rukou ukončuje benátskou nadvládu.
1571–1878  | Období osmanské vlády.
1878  | Kypr, se souhlasem Osmanské říše, obsazuje Británie.
1914  | Osmanská říše se během 1. světové války přidává na stranu Ústředních mocností; Británie formálně anektuje Kypr.
1955  | EOKA zahajuje násilné akce s cílem sjednotit Kypr s Řeckem.
1959–1960  | Vyjednávání o nezávislosti a její následné vyhlášení.
1963–1964  | Ostré potyčky mezi oběma kyperskými etniky ohrožují mladou republiku; intervence OSN.
1974  | Pokus o převrat zosnovaný řeckou vojenskou juntou dává Turecku záminku k invazi – Turecko okupuje 38 % ostrova.
1980–1990  | Na jihu Kypru se rozvíjí turismus.
1983  | Vyhlášena Severokyperská turecká republika (uznaná pouze Tureckem).
2003  | Hranice mezi jižní a severní částí ostrova otevřena.
2004  | Kyperská republika vstupuje do EU (bez severního Kypru).
2008  | Zavedení eura na jihu Kypru.
2013  | Ekonomická krize. Nicos Anastasiades prezidentem.