Top 10 zajímavostí

Agios Nikolaos Nejkrásnější město východní části ostrova je oblíbenou rekreační oblastí, kde se podařilo uchovat kouzlo staré Kréty.

Soutěska Samaria Cesta nejdelší soutěskou v Evropě je vyčerpávající, ale i povznášející.

Moni Arkadiou Významná památka krétského boje za nezávislost.

Archeologické muzeum v Heraklionu Plné vzácných mínojských nálezů.

Chania Maják ve tvaru minaretu a malebný přístav jsou jen dvě z mnoha turistických atrakcí města Chania.

Rethymnon Půvabný benátský přístav v Rethymnu je lemován řadou rybích restaurací.

Planina Lasithi Tradiční venkovský život a starověké větrné mlýny.

Knossos Mínojský palác s velkolepými freskami je nejnavštěvovanější pamětihodností Kréty.

Gortys Hlavní město Kréty v římských a byzantských dobách.

Moni Toplou K dnes poklidnému místu se váže krvavá historie.

Ideální výlet po Krétě

1. a 2. den Heraklion

Vyzvedněte si na letišti v Heraklionu pronajaté auto, ubytujte se v hotelu ve městě a prohlédněte si Archeologické muzeum. Projděte se uličkami staré čtvrti a nezapomeňte navštívit Archeologické muzeum a Muzeum byzantského umění. Dopoledne druhého dne věnujte prohlídce Knosského paláce.

2. a 3. den Agios Nikolaos a ostrov Spinalonga

Poobědvejte v Heraklionu a vyrazte na východ do Agios Nikolaos. V blízkosti města si najděte příhodné ubytování. Poznejte noční život na březích jezera „Ag Nik“. Další den se vydejte přes Plaku na ostrov Spinalonga, kde si můžete prohlédnout opuštěnou kolonii malomocných.

3. a 4. den Zamiřte na jih

Po obědě v Agios Nikolaos zamiřte přes Sitiu do Moni Toplou a na pláž Vai. 4. dne si udělejte výlet do soutěsky Hohlahies a vyzkoušejte windsurfing u města Kouremenos.

5. den Užijte si moře v Myrtos

Pokračujte přes Ziros a Makry Gialos, cestou se zastavte na některé z lákavých pláží. Před obědem (a návštěvou muzea) nezapomeňte zavítat do Ierapetry. Jeďte dál směrem na západ a přenocujte v poklidném městečku Myrtos.

6. a 7. den Soutěska Rouvas

Z městečka Myrtos zamiřte do vnitrozemí k údolí Mesara. Odpočiňte si v Ano Viannos s kostelem zdobeným freskami. Potom vyrazte do města Zaros, kde strávíte dvě noci. 7. dne si vyjděte do soutěsky Rouvas, nebo navštivte klášterní kostely Vrondisi a Agios Fanourios. Pokud vám zbyde čas, zajeďte si do starobylého města Gortys.

8. a 9. den Kostely

Pokračujte dále na západ přes mínojské památky Faistos a Agia Triada, na oběd se zastavte ve Vori nebo v Matale (v Matale se nezapomeňte zajít vykoupat). Den zakončete v Plakias nebo ve Spili, ubytujte se na dvě noci. Další den si přivstaňte a vydejte se do údolí Amari, kde jsou k vidění místní kostely. K večeru si zkuste udělat čas na koupání na pláži Agios Pavlos.

10. a 11. den Starý Rethymnon

Cestou do Rethymnonu se zastavte v klášteře Arkadi. Ve městě si rezervujte ubytování na dvě noci. Celý následující den věnujte prohlídce překrásného starého města, zvláště pak pevnosti Fortezza a Muzea historie a lidového umění.

12. a 13. den Městečko Chania

Zamiřte na západ do města Chania, na oběd se zastavte u idylického jezera Kourna (můžete se tu i vykoupat). V Chanii si na dvě noci zajistěte pokoj ve stylovém hotelu v oblasti starého města. Odpoledne a celý následující den věnujte průzkumu galerií, obchodů a místních restaurací.

14. a 15. den Pěší výlet

Nastupte do ranního autobusu směřujícího do Xyloskala, odkud se vchází do soutěsky Samaria. V údolí přenocujte ve vesnici Agia Roumeli. Následujícího dne nasedněte na loď a vydejte se na západ k městečku Sougia nebo Paleochora, kde si můžete užít zasloužený odpočinek na pláži. Nakonec se vraťte autobusem do Chanie.

Úvod

Kréta: slovo, které vyvolává řadu různých představ. Starobylé architektonické památky, města překypující pouličním ruchem, miliony olivovníků pokrývající rozlehlé pláně, letoviska s bary osvětlenými neony a s hlasitou hudbou, romantické večeře s výhledem na malé rybářské přístavy, hory a soutěsky lákající k výšlapům, místo na pláži uprostřed stovek lidí, kteří rovněž touží po hřejivých slunečních paprscích, v létě 15 hodin slunečního svitu denně a v zimě na horách skoro metr sněhu. Ostrov má každému co nabídnout a určitě uspokojí i ty nejvíce znuděné a nedůvěřivé cestovatele.

„Velký ostrov“

Kréta leží ve východní části Středozemního moře, pouhých 110 námořních mil (asi 200 km) severně od pobřeží Afriky a ještě méně od Anatolie. Díky strategické poloze na křižovatce obchodních cest, vedoucích z Egypta na sever, z Říma na východ a na západ ze zemí Blízkého východu, bývala v minulosti politicky a obchodně významným místem.

Pro svou rozlohu dosahující 8300 kilometrů čtverečních, bývá Kréta nazývána Megalonissos, neboli „Velký ostrov“. Na pohled působí majestátně – tři velkolepá pohoří vypínající se do výšky přes 2000 metrů jako by ostrov zakotvila uprostřed moře. Voda v horách vyhloubila strmé soutěsky a v srdci skal odkryla mohutné jeskynní komplexy. Tyto jeskyně mívaly pro staré Kréťany značný náboženský význam. Některé z nich byly považovány za rodiště řeckých bohů. Během staletí skýtaly útočiště pirátům, tulákům i bojovníkům za svobodu. Hory nebyly nikdy zcela dobyty, dokonce ani za druhé světové války – nejodlehlejší údolí byla příliš vzdálená a jejich svahy příliš strmé. Dnes jsou horské vrcholky domovem mnoha druhů dravých ptáků, včetně orlů, jestřábů a supů.

Úrodné náhorní planiny a nížiny byly osídleny a obdělávány už v období neolitu. Sklizně byly bohaté také díky velkému množství potoků pramenících v okolních horách. Dlouhé písečné pláže, především podél severního pobřeží, lákají návštěvníky už od 60. let 20. století, kdy začaly být v oblibě hromadně organizované zájezdy. Ostrov však nabízí mnohem víc – rozmanité pobřeží, skalnaté zátoky, rozeklané mysy i bažinaté mokřiny.

Krétské prefektury

Kréta je rozdělena na čtyři administrativní celky (prefektury), pojmenované většinou po největším městě oblasti: Heraklion se stejnojmenným hlavním městem, Chania, Lasithi (s centrem v Agios Nikolaos) a Rethymnon s krásnými pobřežními lagunami.

Přírodní scenérie

Úroda v průběhu roku

Navzdory jižní zeměpisné poloze se na Krétě střídají čtyři roční období se všemi svými typickými projevy. Na jaře se kopce utápějí v záplavě květů a v záři slunečních paprsků dozrává pšenice, rodí se kůzlata a početná stáda dobytka spásají svěží pastviny. Na začátku léta se sklízí obilí a krajina dostává okrový nádech. Ptačí zpěv přehluší bzukot cikád a večerní vzduch prostupuje vůně zimolezu. Když léto vrcholí, Kréťané se před horkem ukrývají ve stínu, zatímco turisté vystavují bledá těla prudkému slunci. Krajinou se nese vyzvánění kravských zvonců. To se dobytčí stáda snaží najít obživu na vyprahlých kopcích.

S podzimem sice ubývá tepla, zato krajina hýří jemnými barvami, které vykouzlilo pozdně letní slunce. Štuková omítka na domech se barví do růžova, hrozny se vábivě nalévají a citrusové plody se převlékají ze zelené do oranžové. Zima brzy přikryje hory sněhovou peřinou. Obvykle suché skalní rozsedliny a pastviny se zaplní vodou, vzduchem se ponese kouř z ohňů a místní obyvatelé se budou hřát u kamen.

Hlavní událostí celého roku je sklizeň oliv. Olivy jsou na Krétě nejrozšířenější zemědělskou plodinou. Tisíce stromů pokrývají svahy kopců i pobřežní planiny jako symbol závislosti člověka na plodech země.

Ovce se chovají pro mléko i chutné maso

Kolébka Evropy

Každá prašná cesta a každá ulice města nese stopy dávné historie. Kréta byla kolébkou evropské civilizace. Mínojci byli dlouho pokládáni za bájný lid, dokud nebyly počátkem 20. století předloženy důkazy o jejich existenci.

V muzeích po celém ostrově jsou dnes vystavovány úžasné sbírky artefaktů, které představují Mínojce jako první původní evropskou kulturu, jejíž život byl prostoupen uměním, sporty a kratochvilnou zábavou. Mínojská civilizace zanikla náhle okolo roku 1450 př. n. l. Důvody jejího pádu nebyly dosud objasněny.

Původně se předpokládalo, že zkázu zapříčinila nějaká ničivá přírodní katastrofa. Dnes však archeologové za nejpravděpodobnější vysvětlení pokládají invazi cizích bojovníků, nebo vnitřní rozvrat. Ať už byla příčina jakákoli, následovaly po katastrofě tisíce let invazí a poroby ostrovanů. U moci se vystřídali Mykéňané, Dórové, Athéňané, Makedonci, Římané, Byzantinci, Arabové, Benátčané i Osmané. Stopy jejich přítomnosti nalézáme ve vojenských pevnostech, v obranných přístavech, panských sídlech, klikatých uličkách, na elegantních minaretech i na zdobených městských kašnách. V roce 1913 Kréta konečně dosáhla vytouženého énosis (spojení) s Řeckem.

Pozůstatky prvního krétského kláštera Katholiko

Svobodu nebo smrt

Kréťané se nechtěli smířit s tím, že si jejich rodnou zemi přisvojují cizinci. Zvláště v době turecké nadvlády si získali pověst tvrdých a houževnatých bojovníků, kteří dokážou překvapivě udeřit, rychle se ztratit v horských pevnostech, a tak vyzrát na své nepřátele.

K témuž stylu boje se uchylovali i během druhé světové války, kdy byla Kréta obsazena německými vojsky. Úspěšný partyzánský odboj byl veden v duchu dávného bojového pokřiku – „Svobodu nebo smrt!“

Němci obsadili města, ale nikdy se jim nepodařilo zcela ovládnout obyvatele venkova. Po staletí žili nezdolní Kréťané jednoduchým životem v souladu s přírodou, pečovali o svá stáda, pěstovali ovoce a zeleninu a věnovali se rybolovu.

Z vlny vyráběli oděvy a koberce, kůži používali k výrobě obuvi a sedel, ze dřeva zhotovovali mísy a další domácí potřeby a z trávy a slámy pletli ošatky a koše. Přebytky skladovali v očekávání dlouhých a tuhých zim, za nichž často zůstávaly horské vesnice zcela odříznuté od světa. Lidé důvěřovali Bohu, o čemž svědčí velké množství řeckokatolických kostelů rozesetých po celém ostrově, modlili se za nezávislost a za bojovníky ukrývající se v horách.

El Greco se narodil ve vesnici Fodele

Stále živé tradice

Přestože jsou válečné časy dávno pryč, život komunity v srdci ostrova se příliš nezměnil. V krajině jsou roztroušeny osady s typickými bílými domy, omítnutými vápnem. Ke každému stavení patří malé hospodářství. Venkované se stále stravují podle letitých zvyklostí. Jejich jídelníček tvoří zelenina, olivový olej, divoce rostoucí byliny, med, jogurt a trocha skopového masa – podle vědeckých studií patří k nejzdravějším na světě. I když i zde tradice postupně mizí, řada starších mužů si stále hrdě vykračuje v černých kalhotách po kolena, kožených botách a s háčkovanou čelenkou na hlavě – tak, jak to dělali jejich otcové a dědové. Černě oděné vdovy vysedávají na zápraží svých domů a mlčky pletou a na neobdělávaných svazích se pasou kozy.

Pověstnou nenávist Kréťanů k nepřátelům dokázala vždy zastínit jejich velkorysost k přátelům, včetně cizinců (řecké xénos označuje jak cizince, tak přítele). Procházejícím cestovatelům jsou dveře vždy otevřené. Když se dnes zastavíte u ovocného sadu nebo zrající vinice a pochválíte plody třeba jen tou nejzákladnější řeckou frází, dostanete na cestu plnou náruč ovoce. To je jen malý příklad krétské otevřenosti, která se tu dědí z generace na generaci. A v čem dnešní Kréťané nalézají potěšení? V poezii, literatuře, hudbě a tanci; tradiční podoby všech těchto forem umění jsou na ostrově stále aktuální.

Stále živoucí lidové zvyky však nikterak nebrání tomu, aby se z Kréty stal moderní, urbanizovaný ostrov. V 80. letech minulého století se řada vnitrozemských vesnic zcela vylidnila a jejich obyvatelé se přestěhovali do velkých měst na pobřeží. Mladí Kréťané se zajímají o módu, vzdělání a hudbu úplně stejně jako jejich vrstevníci z pevninské části Řecka. Cílem mladých je najít zajímavé zaměstnání, vydělat dost peněz a zajistit si klidnou budoucnost. To jim (podle jejich mínění) venkovský způsob života nedokáže dát. Dokonce i v současné ekonomické krizi tři největší města na severním pobřeží, tedy Heraklion, Rethymnon a Chania, prosperují v řadě obchodních odvětví a nepřehlédnutelná je také místní intelektuální scéna, za niž vděčí kvalitnímu vzdělávacímu systému. Tato tvář Kréty dokáže mnohé návštěvníky překvapit.

Masová turistika změnila tvář severního pobřeží

Je pochopitelné, že masová turistika krétskou krajinu dosti změnila, a to zejména podél severního pobřeží. Ostrov se každoročně zaplňuje zástupy cizinců, kteří sem jezdí za slunečními paprsky, odpočinkem i zábavou, a zdá se, že jim Kréťané rádi nabídnou pestré a kvalitní služby. Přesto si Kréta zachovává osobitý ráz a řada oblastí ostrova zůstává nedotčena. Obavy ze ztráty kulturní identity jsou možná pochopitelné, ale neopodstatněné. Vytrvalí a trpěliví Kréťané si budou dál dělat věci po svém. Fascinující kultura a historie i dramatické přírodní scenérie jsou příslibem, že Kréta bude i nadále zajímavým turistickým cílem.

Střet zájmů

Vzrůstající blahobyt mění zaběhané pořádky. Rozdíl v životním standardu lidí, kteří těží z turistického ruchu, a těch, kteří z něj nic nemají, vede občas k sociálnímu napětí. Situace je vyostřená nejen v blízkosti velkých přímořských letovisek, ale i ve vnitrozemí. Zvláště, pokud si zbohatlí navrátilci z měst chtějí v rodné vísce, mezi zchátralými domky předků, budovat opulentní sídla.

Zmínit jen negativní dopady krétského turistického průmyslu by bylo příliš jednostranné. Vzhledem k tomu, že ostrov nedisponuje žádnými zdroji nerostného bohatství nebo ropy a kromě rozsáhlé zemědělské činnosti a několika větrných elektráren tu není mnoho pracovních příležitostí, je často sezónní práce v turistickém ruchu jedinou záchranou před nezaměstnaností, která místy v zimě přesahuje 20 %. Nezbývá než doufat, že se rozvoj turismu udrží v rozumných mezích a že cestovní ruch zůstane pro obyvatele Kréty spíše požehnáním.

Stručná historie

Dlouhá historie Kréty úzce souvisí s její strategickou polohou mezi západní Evropou, Středním východem a severní Afrikou. V dobrých časech přinášela ostrovu obchodní příležitosti, nové myšlenky a prosperitu, v horších pak nájezdy, útisk a nemoci. Bezpočet fascinujících nálezů rozesetých po celém ostrově dodnes připomíná složitou síť, kterou zde utkaly dějiny.

Nejstarší na Krétě nalezené lidské pozůstatky se datují do 7. tisíciletí př. n. l. Patřily neolitickým lovcům a sběračům, kteří na ostrov přišli z Malé Asie. Postupně se z nich stali zemědělci s usedlostmi a pastvinami rozesetými po úrodné pláni Mesara. Až příliv nových, zkušenějších osadníků krátce po roce 3000 př. n. l. předznamenal příchod mínojského období, první velké civilizace zrozené na evropské půdě.

3500 let stará freska tří mínojských žen v Knossu

Mínojská kultura

Dlouho se věřilo, že je stará krétská civilizace pouhou legendou. Poté, co byla objevena dávná města a v nich řada úžasných uměleckých předmětů, se však pověst stala historickým faktem, a to především díky zapálenému badateli siru Arthurovi Evansovi. Dnes je o mínojské Krétě známa řada skutečností – včetně toho, že v době největšího rozkvětu dosahoval počet obyvatel ostrova asi dvou milionů, byl tedy přibližně čtyřikrát vyšší než dnes. 100 tisíc lidí tehdy žilo v hlavním městě Knossos.

V rané době bronzové byla sídla budována bez opevnění a sestávala z velkého počtu obydlí. Města se vyvíjela organicky, bez předem daného plánu. První palácové stavby v Knossu a dalších velkých městech, jako byl Faistos a Malia, vznikly mezi lety 2000 a 1900 př. n. l. Všechny však okolo roku 1700 př. n. l. zničilo silné zemětřesení. Současné pozůstatky pocházejí ze staveb, které vyrostly na místě těch původních, a to v období zlatého věku mínojské civilizace (v době nových paláců), které trvalo přibližně 250 let.

Nádherné zlaté šperky z Malie, pravděpodobně pohřební obětina

Mínojcům vládl král-kněz, který rozhodoval o všech náboženských i politických záležitostech. Není jasné, zda měl nad celým ostrovem moc jeden panovník, či zda měl každý palác svého vlastního krále. Lid uctíval Bohyni matku a náboženská moc byla symbolizována býkem, zdobnými rouchy a propracovanými rituály. Jedním z posvátných symbolů byla, v rozporu s mírumilovným životem Mínojců, labrys (dvoustranná sekyra). Její vyobrazení nalézáme na mnoha artefaktech po celém ostrově.

Mínojci vytvořili abecedu a vymysleli důmyslný vodovodní systém. Ženy se těšily výsadnímu postavení a v palácovém životě hrály aktivní roli. Obyvatelstvo mělo zálibu ve sportovních soutěžích a hrách i v řadě dalších odpočinkových aktivit. Nejvíce však Mínojci vynikali ve výtvarném umění.

Jakoukoli prázdnou plochu zaplnili obrazy. Zdobili vchody, zdi, podlahy i keramiku. Bezpočet nádherných artefaktů je k vidění v Archeologickém muzeu v Heraklionu. I ty nejběžnější předměty jako třeba kartáč na vlasy byly dokonale zpracované. Ze zlata a drahých kamenů se vyráběly překrásné šperky, které jsou důkazem vysoké životní úrovně některých obyvatel ostrova.

Prosperita celé říše byla založena na obchodu. Kréťané prokázali svou šikovnost nejen při práci s materiálem z místních zdrojů (viz malby, keramiku, předměty z mědi či bronzu), ale i s dováženými surovinami (lazuritem z Afghánistánu, slonovinou ze Sýrie, zlatem, stříbrem a černým obsidiánem z Anatolie). Měděné a bronzové výrobky prodávali, stejně jako typicky krétské potraviny – olivový olej, med a víno.

Kréta doby bronzové

Arthur Evans rozdělil dobu bronzovou na tři období: raně mínojské, střední mínojské a pozdně mínojské. Dnes se používá dělení na předpalácové, staré palácové, nové palácové a popalácové období.

Lato bylo v době dórské okupace důležitým městem

Dórové a Římané

Období raného křesťanství

Role církve

Benátské období

Bitva o Krétu

Osmanská vláda

Národní svátek

Spojenectví s Řeckem

Válka a mír

cca 6500–2600 př. n. l.

Na Krétu přicházejí osadníci z Malé Asie.

2600–2000 př. n. l.

Předpalácové období: nově příchozí s sebou přinášejí měď a keramiku.

2000–1700 př. n. l.

Období starších paláců: objev bronzu; písemné záznamy; výstavba prvního paláce, později zničeného zemětřesením.

1700–1450 př. n. l.

Období nových paláců: zlatý věk mínojské civilizace.

cca 1450 př. n. l.

Mínojské paláce byly zničeny; přicházejí Mykéňané.

cca 1150 př. n. l.

Většinu Kréty dobyli Dórové ze severu Řecka.

11.–1. století př. n. l.

Kréta je tvořena vzájemně válčícími městskými státy.

67 př. n. l.

Kréta se stává římskou provincií, hlavním městem je Gortys.

cca 60–107 n. l.

Svatý Titus prvním krétským biskupem.

395 n. l.

Kréta připadá Byzanci (Konstantinopol).

824–961

Krétu dobyli Arabové, zničili Gortys a hlavním městem ustanovili pevnost Rabdh el-Khandak (Heraklion).

961

Nikeforos Fokas získává Krétu zpět pro Byzantskou říši.

1204

Krétu získávají Benátky a 465 let jí vládnou z Kandie (Heraklion).

15.–17. století

Kréta se stává centrem byzantského umění.

1669

Po 22 letech obléhání dobývají Kandiu Turci.

1821–7

Řecká válka za nezávislost.

1898

Kréta se stává svrchovaným územím v rámci Osmanské říše.

1913

Kréta se konečně stává součástí Řecka.

1923

Z Kréty jsou vypovězeni poslední muslimové, z Malé Asie přicházejí křesťané.

1941–5

Kréta je okupována Německem: velké ztráty, zničené vesnice.

konec 60. let 20. století

Začíná turistický boom.

1971

Heraklion nahrazuje Chanii v roli hlavního města ostrova.

1981

Řecko se připojuje k Evropské unii; první socialistická vláda.

2002

Oficiální měnou Řecka se stává euro.

2004

Řecko hostí olympijské hry v Athénách.

2009

Jorgos Papandreou vrací k moci socialistické hnutí PASOK.

2010–11

Řecko je závislé na půjčkách MMF a EU.

Table of Contents

Top 10 zajímavostí

Ideální výlet po Krétě

Úvod

Stručná historie

Zajímavosti

Střet zájmů

Krétská renesance

Historické milníky