TOP 10 zajímavostí

Jeruzalémské Staré město

Za městskými hradbami ze 16. století se ukrývá chrám Božího hrobu, Skalní dóm a Zeď nářků (strana 28)

Galilejské jezero

Izraelci bývá Galilejské jezero označováno jako moře. Je obklopeno hradbou hor a na jeho březích najdete mnoho měst a posvátných míst opředených mýty (strana 60)

Svitky od Mrtvého m oře

V Izraelském muzeu jsou vystaveny svitky od Mrtvého moře – nejstarší známý zápis Starého zákona (strana 42)

Podmořský život v Rudém moři

Rudé moře – pro Evropany nejbližší tropické moře – je domovem neuvěřitelného množství mořských živočichů, a navíc ukrývá úžasné korálové útvary, což z něj činí pravý potápěčský ráj (strana 80)

Plavání v Mrtvém moři

Mrtvé moře, nacházející se 405 metrů pod úrovní hladiny moří a oceánů, je nejníže položeným přístupným místem na zemi. Jeho voda má velmi vysoký obsah soli, díky čemuž se plavci pohupují na vodní hladině, aniž by vyvíjeli jakékoli úsilí (strana 76)

Jaffa (Jafo)

Kde to všechno začalo – říká se, že právě zde se po opadnutí potopy světa usadil Noe se svou rodinou (strana 48)

Nazaret

Rušné galilejské město. Na místě, kde stával dům Marie a Josefa, byla vybudována bazilika Zvěstování Panny Marie (strana 54)

Bahajské terasovité zahrady, Haifa

Nejdelší terasovité zahrady na světě najdete v sídle náboženství Bahá‘í v Haifě (strana 69)

Betlém

Malebné palestinské městečko, ležící na vrcholku kopce, z něhož je výhled na Judskou poušť – rodiště Krista, vzdálené 9 km od Jeruzaléma (strana 43)

Telavivské nábřeží

Jedná se o nádherné místo, lemované kavárnami, bary a restauracemi, kde poznáte na vlastní kůži atmosféru města (strana 44)

Ideální den v Izraeli

7.00

Ranní osvěžení

Zrána, kdy ještě slunce nemá takovou sílu, zavítejte na některou z telavivských pláží a smočte se ve vlnách Středozemního moře. Mezi vyhlášené pláže v Tel Avivu patří např. pláž Mezizim nedaleko přístavu, příjemné osvěžení však najdete na kterékoli pláži v blízkosti vašeho hotelu.

8.00

Snídaně

Tradiční izraelskou snídani si můžete vychutnat buď ve vašem hotelu, nebo vyrazit třeba do Café Nimrod v telavivském přístavu.

9.00

Příprava na pobyt v Jeruzalémě

Před návštěvou posvátných míst v Jeruzalémě se zahalte – projevíte tak svou úctu, a navíc vás oděv ochrání před sluncem. Jeďte taxíkem na nádraží Haganah.

10.00

Všichni na palubu

Vydejte se na nádraží Haganah a nastupte do expresu Tel Aviv – Jeruzalém a za 30 minut už budete před branami Jeruzaléma. Z nádraží pak pokračujte tramvají po Jaffské třídě až do Starého Města.

11.00

Staré Město

Jaffskou bránou vstupte do Starého Města, zavítejte na tržiště v muslimské čtvrti a pokračujte až k Chrámové hoře, kde si můžete prohlédnout nádherný Skalní dóm a mešitu al-Aksá. Poté se vraťte ke Zdi nářků – jediné dochované stavbě, která bývala součástí komplexu Druhého chrámu.

12.30

Oběd na Via Dolorosa

Dojděte až ke Lví bráně a odtud se vydejte na toulky ulicí Via Dolorosa. Na lehký oběd, např. hummus s pita chlebem, si zaskočte do restaurace Abú Shukri na rohu ulic Via Dolorosa a Al Wad.

14.00

Chrám Božího hrobu

Na konci ulice Via Dolorosa vám otevře své brány chrám Božího hrobu.

15.00

Procházka po Jaffské třídě

Od Jaffské brány se vydejte přes Jaffskou třídu a Sijónské náměstí k tržišti Machane Jehuda. Dochází-li vám síly nebo tlačí-li vás čas, svezte se tramvají.

16.30

Tržiště Machane Jehuda

Zamiřte na rušný trh Machane Jehuda. Ochutnejte tu třeba čerstvě vymačkaný džus, čaj či kávu a jako dezert si dejte baklavu. Na nádraží, odkud vyjíždí vlak zpět do Tel Avivu, se odsud pěšky dostanete za čtvrt hodiny.

20.30

Večeře v Jaffském přístavu

Dopřejte si chvíli odpočinku ve vašem hotelu. Až načerpáte síly, zamiřte do Jaffského přístavu do některé z tamních restaurací (např. The Old Man and the Sea) okusit tradiční blízkovýchodní jídlo. Noční život v Tel Avivu začíná až po 22.30. Zajděte do baru Teder.fm (9 Derech Jaffa) nebo nedalekého Levontin 7. Pokud vás bary nelákají, vydejte se na procházku po nábřežní promenádě a vychutnejte si rušný noční život ve městě, které nikdy nespí.

Úvod

Izrael je zemí, která nepřestává překvapovat. Ačkoliv zde má náboženství velmi hluboké kořeny, dnes se většina židovské populace k víře nehlásí. Mnozí dodržují tradice a praktikují náboženské rituály při narození, bar a bat micva, svatbách a pohřbech, sabaty a svátky však raději tráví na pláži a v kavárnách než modlitbami.

V Jeruzalémě a na mnoha dalších místech se však do dnešních dnů zachovaly bašty ortodoxní víry, které jsou osobitou směsicí středověkého Polska a Středního východu. Mimo tyto lokality však spatříte dlouhé rabínské vousy jen zřídka, na restaurace, servírující nekošer jídlo, narazíte téměř na každém kroku a zdejší ženy vás překvapí svými odvážnými modely.

Země čtyř moří

Břehy Izraele jsou omývány vodami čtyř moří. Jednak Středozemního moře, dále tropického Rudého moře, které nabízí podívanou na působivé korály a zajímavé mořské živočichy, Mrtvého moře – nejníže položeného místa na zemi, kde nadměrné množství soli umožňuje plavcům, aby se vznášeli na hladině – a v neposlední řadě Galilejského jezera, po jehož hladině kráčel Ježíš Kristus a které Izraelci označují jako moře.

Svojí rozlohou je Izrael srovnatelný se Slovinskem, jeho geografická a demografická rozmanitost je však mnohem větší. Neexistuje mnoho jiných míst na světě, která by si zachovala původního ducha, nabízela tolik podnětů k rozšíření obzorů a probuzení všech smyslů. Jedná se o místo, kde se střetávají tři kontinenty (Afrika, Asie a Evropa), a vzniká tak osobitý charakter nejen zdejší krajiny, ale i obyvatel.

Kavárny, Tel Aviv

Nemusíte být věřící, abyste ocenili vše, co tato země nabízí. Uvěřit v popisované zázraky je otázkou osobní víry, co však nelze z historického hlediska zpochybnit, je fakt, že Izrael je biblickou zemí, kolébkou monoteismu a tří světových náboženství. Každý rok proudí do Izraele tisíce poutníků, kteří touží načerpat duchovní sílu a navštívit místa spojená se svou vírou. Jejich názvy rezonují v myslích návštěvníků a podněcují jejich zvídavost: Jeruzalém, Galilea, Betlém, Nazaret, Jaffa, Jericho, řeka Jordán...

V Jeruzalémě se pomodlete u zdi někdejšího chrámu, jež jako jediná zůstala po řádění Římanů nedotčena; projděte se po ulici Via Dolorosa až k chrámu Božího hrobu; na Chrámové hoře si prohlédněte mešitu al-Aksá, do níž se přišel pomodlit i prorok Mohamed, a navštivte sousední Skalní dóm, jednu z nejkrásnějších staveb na světě.

Země sršící energií

Národní identita Izraele je neodmyslitelně spjata s minulostí, ale zdejší obyvatelé (mimo Jeruzalém) žijí spíše přítomností. Tel Aviv ztělesňuje Izrael 21. století. Toto město údajně nikdy nespí a má kreativní tvář – ať už se jedná o středomořské pláže, architekturu Bauhausu, či nablýskané mrakodrapy s kancelářemi, v nichž sídlí technicky vyspělé start-upy, restaurace, kavárny, bary a noční kluby. Haifa zase svým návštěvníkům nabízí pláže s ideálními podmínkami pro surfování, pro nespavce pak bohatý noční život a v neposlední řadě pohled na překrásné zahrady na hoře Karmel, které obklopují chrám Bahá’í. Za návštěvu rovněž stojí pozůstatky bývalého římského hlavního města Caesarea, křižácký přístav v Akku, termální lázně ve městě Tiberias nebo mystické město Safed na vrcholku kopce.

Zahrady Bahá’í, Haifa

Nepočítáme-li zvlněné zelené kopce Galileje a Golanských výšin a pusté lány pouště Arava a Negevské pouště, je Izrael jednou z nejhustěji osídlených zemí. Izraelská populace čítá více než 9 milionů lidí, přičemž v sousedním Pásmu Gazy a na Západním břehu Jordánu žije 5 milionů Palestinců.

I díky svým obyvatelům je země atraktivním turistickým cílem. Zdejší lidé byli v minulosti ovlivňováni kulturami zemí, které do této oblasti při válečných taženích pronikly a zanechaly tu stopy. Navzdory mylným stereotypům, že se Izraelci řadí mezi pravicové náboženské fanatiky či mezi levicové mírové aktivisty, většina zdejších obyvatel sympatizuje se středním proudem, zajímá je spíše telavivská burza, jejich oblíbený fotbalový tým či program koncertů Izraelské filharmonie. Společným rysem všech Izraelců – nábožensky i sekulárně založených, evropského i afroasijského původu, voličů pravice i levice, Židů i muslimů – je to, že si rádi povídají s cizinci. Někteří si tak procvičují svoji angličtinu, jiní si chtějí postěžovat na mylný výklad některých izraelských akcí v mezinárodních mediích, prezentovat palestinské cíle, prodat svoje zboží či strávit čas se sympatickým turistou. Není podstatné, co je jejich motivem, každopádně působí na okolí přátelsky.

Země zaslíbená

Izrael je nejen zemí moří a slunce, ale zejména zemí zaslíbenou, do níž Mojžíš přivedl potomky Izraele. Právě tady Abrahám uzavřel dohodu s Bohem, Ježíš kázal své učení a Mohamed vstoupil na nebesa.

Ačkoli se Izrael nachází na Sinajském poloostrově, tvořícím jedinou pevninskou spojnici mezi Asií a Afrikou, považují se Izraelci za součást Evropy. Jako na evropském kontinentu se budete cítit v upravených a čistých ulicích Tel Avivu a Haify. Izraelská geopolitická izolace od arabského světa navíc umožnila zemi stát se přidruženým členem Evropské unie a plnoprávným členem většiny evropských institucí, včetně fotbalové federace UEFA a pěvecké soutěže Eurovision Song Contest.

Nicméně úzké uličky a tržiště jeruzalémského Starého Města nebo překrásná pouštní krajina však dávají tušit, že kulturní a fyzická podoba Izraele není evropského charakteru. Totéž platí i o místním podnebí – léta jsou horká a suchá, zimy mírné a vlhké a v období od dubna do října zde neprší. Geografická rozmanitost má vliv také na počasí: na středomořském pobřeží panuje horké a dusné počasí, ale letní rána v Jeruzalémě, nacházejícím se ve výšce 800 m n. m., jsou chladná. V Ejlatu, ležícím v jižní části státu u Rudého moře, zase panují teplé zimy a parná léta.

Turisté v Negevské poušti

Země postrádající mír

Velkým nedostatkem této působivé lokality je však neschopnost Izraelců a Palestinců dosáhnout trvalého míru. V posledních desetiletích se mír stal stále prchavější hodnotou, neboť vláda země má pravicovou orientaci a náboženský fundamentalismus a nacionalismus ovlivňují vývoj událostí. Budete-li však na dané téma s místními Židy a muslimy debatovat, zjistíte, že obě dvě strany si přejí dosáhnout kompromisu – hlavním důvodem je, že chtějí předejít násilí.

Navzdory izraelsko-palestinskému konfliktu zůstává Izrael demokratickou zemí pulzující životem. Demokraticky zvolení politici jsou veliteli armádních generálů, kteří formují národní hodnoty. Ačkoli všudypřítomní izraelští vojáci s M16 přehozenou přes rameno mohou na první pohled působit nedisciplinovaně, izraelská armáda se pyšní výbornou pověstí a vyniká především v rychlých, přesných a nepředvídatelných akcích.

Souk v jeruzalémském Starém Městě

Největších úspěchů však Izrael dosáhl mimo bitevní pole. Izraelský národ byl vytvořen z přistěhovalců z více než 80 zemí, jež spojoval náboženský odkaz a chuť vrátit se do domoviny svých předků, avšak nic víc – dokonce ani jazyk. V ulicích tak můžete zaslechnout různorodou směsici jazyků: ruštinu, angličtinu, arabštinu, amharštinu, maďarštinu, francouzštinu, perštinu, španělštinu a jidiš. Hebrejština, biblický jazyk, byla oživena a přizpůsobena každodennímu životu. V zemi dnes žije velká arabská menšina (23 %), mnoho menších komunit (např. Drúzové či Čerkesové), stovky tisíc migrujících pracovníků, uprchlíků i turistů s dlouhodobým pobytem.

Odpočinek v Ejlatu

Upovídanost a nakažlivá energie zdejších obyvatel vás nikdy neomrzí. Zklamáni nebudou ani požitkářští návštěvníci, kteří sem míří za sluncem, zlatými plážemi a nočním životem, ani milovníci přírody, hledající opuštěné vyhlídky a jedinečnou flóru a faunu, ani nadšenci do historie, pátrající po biblických, římských a křižáckých památkách.

Věřící turisté budou odjíždět posíleni ve svých přesvědčeních, zatímco nevěřící návštěvníci zde možná získají jiskřičku víry, kterou v sobě ještě před cestou neměli.

Stručná Historie

Archeologické nálezy dokazují, že první zemědělské komunity se v této oblasti objevily zhruba před 12 000 lety, přičemž pozůstatky lidského osídlení lze nalézt na pobřeží Středozemního moře, v Judské poušti i Jordánském údolí. V srdci „úrodného půlměsíce“ podél obchodních tras mezi místními velmocemi Egyptem a Mezopotámií vznikala kanaánská městská království.

Biblické období

Kniha Genesis říká, že zhruba v roce 2000 př. n. l. Abraham opustil Mezopotámii a vydal se na západ do Beerševy. Pohřben je v Hebronu – tuto informaci však dodnes zpochybňují potomci jeho synů Izmaela a Izáka. Arabové a muslimové odvozují kořeny svého kulturního dědictví od Abrahamova prvorozeného syna Izmaela, zatímco Židé se považují za dědice Izáka a jsou označováni jako Izraelité. Izákovi potomci odešli do Egypta, kde byli zotročeni. V jedné z nejznámějších biblických pasáží ( v knize Exodus) Izraelita Mojžíš vyvedl svůj lid z otroctví, převedl jej přes Rudé moře a společně pak dobyli Kanaán. Do Kanaánu je přivedl Mojžíšův nástupce Jozue, jenž vyhrál bitvu o Jericho a zřídil izraelitské hlavní město v Hebronu.

Přibližně roku 1000 př. n. l. se král David rozhodl přestěhovat svůj dvůr z Hebronu do nově vybudovaného města, umístěného na vrcholku kopce, 29 km severním směrem. Pojmenoval je Jeruzalém. Jeho syn král Šalomoun nechal postavit nádherný První chrám, jenž byl o tři století později zničen Babylóňany. Až po 40 letech ve vyhnanství se Židé vrátili zpět do Jeruzaléma a chrám byl vybudován znovu.

Dominantní postavení úrodného půlměsíce začalo slábnout s nástupem zemědělských postupů, napodobujících metody používané v Evropě, kde bylo obdělávání půdy usnadněno vlhkým klimatem. Židé, žijící v izraelském a judském království, byli nejprve poraženi Řeky (ačkoli hasmoneovská dynastie znovudobyla toto území ve prospěch Židů na dobu sta let), než sem roku 6 3 př. n. l. dorazili Římané a přejmenovali oblast na Palestinu. Roku 37 př. n. l. nastoupil na trůn judský král Herodes Veliký, spojenec Římanů. Využil blahobytu, který přinášela Římská říše a nechal vybudovat honosná města, např. hlavní město Caesareu na pobřeží, přestavěl Druhý chrám a zbudoval honosné paláce (např. Masadu) na břehu Mrtvého moře.

Křesťanské a muslimské období

Galilejský kazatel Ježíš byl v období nepokojů, vyvolaných římskou okupací a židovským zřízením v čele s Herodem, potrestán za šíření svých myšlenek. Kolem roku 30 n. l. byl v Jeruzalémě ukřižován. Jeho učení se začalo šířit a Arménie a Etiopie se staly prvními zeměmi, které přijaly křesťanství. Teprve roku 325, kdy římský císař Konstantin I. Veliký konvertoval ke křesťanství, byla Palestina označena za Svatou zemi. Jeho matka Helena se do této oblasti vydala, aby vytyčila v Jeruzalémě, Betlémě, Nazaretu a Galileji posvátná místa, která jsou dodnes uctívána pravoslavnými a katolickými věřícími.

Mezitím Židé organizovali neúspěšné vzpoury proti Římanům, při nichž byl vypálen Druhý chrám (zachovala se pouze západní podpůrná zeď). Po neúspěšném židovském povstání v roce 132byli Židé prodáni do otroctví nebo odešli do vyhnanství. Jeruzalém byl přejmenován na Aelia Capitolina. Početná skupina židovských fanatiků vzdorovala Římanům v bývalé Herodově pevnosti Masada. V roce 73 však byla pevnost dobyta, ale její obyvatelé raději spáchali hromadnou sebevraždu, než by se nechali zajmout.

Chrám Božího hrobu, Jeruzalém

Jeruzalém zůstal křesťanským městem až do roku 637, kdy byl dobyt muslimy. Muslimové přejmenovali Chrámovou horu na Haram esh-Sharif (Vznešenou svatyni) a mešitu al-Aksá, kde se modlíval Mohamed, rozšířili. Roku 691 byl postaven na místě, odkud Mohamed údajně vstoupil na nebesa, Skalní dóm.

V roce 1099 byl Jeruzalém dobyt křižáky, kteří Skalní dóm přestavěli na kostel a mešitu al-Aksá na královský palác. Chrám Božího hrobu, vybudovaný na místě, jež svatá Helena označila za místo Kristova ukřižování, a poničený fátimovskými muslimy roku 1009, byl obnoven roku 1149.

Ve 13. století obsadili Mamlúkové (muslimští otroci, z nichž se stali rytíři) Egypt, velkou část Levanty a vyhnali křižáky z Palestiny. O svoji poslední základnu ve městě Akko přišli křižáci roku 1291. Mamlúkové, kteří po sobě zanechali jen pár architektonických památek, byli roku 1516 poraženi osmanskými Turky. Jejich vládce Sulejman I. Nádherný nechal v roce 1541 vystavět opevnění okolo Jeruzaléma (dnešní hradby okolo Starého Města).

Kipy na prodej, Safed

Vítězství sionismu

V 19. století vedl sílící antisemitismus v Evropě k vzestupu politického sionismu. V Rusku dosáhl antisemitismus svého vrcholu po zavraždění cara Alexandra (1881) a během vládou řízených pogromů byly povražděny stovky Židů. Miliony Židů emigrovaly do západní Evropy a USA, menší počet se jich odstěhoval do Palestiny, kde založili zemědělské vesnice, např. Rišon le-Cijon (První k Sijónu) a Petah Tikvah (Brána naděje).