TOP 10 zajímavostí

Sloupový kostel v Heddalu

Jeden z nejkrásnějších sloupových kostelů (strana 31)

Preikestolen

Vychutnejte si pohled na Lysefjord (strana 38)

Fjordy

Úchvatné scenerie fjordů Hardanger, Geiranger a Sogne (strany 45, 57 a 54)

Špicberky

Pestrobarevné chaty na ostrovech ležících za polárním kruhem. Nejsevernější část Norska (strana 75)

Nordkapp

Tento dramatický útes je považován za nejsevernější bod kontinentální Evropy (strana 71)

Jotunheimen

V létě ideální pro pěší turistiku a v zimě pro lyžování (strana 55)

Lofoty

Přespěte v chatě na norském dalekém severu (strana 65)

Oslo

Norské hlavní město vám nabídne spoustu příležitostí k nákupům, skvělé restaurace i bohaté kulturní vyžití (strana 23)

Polární záře

Polární záře neboli aurora borealis je úžasná podívaná, kterou byste neměli propásnout (strana 85)

Hardangervidda

Národní park na náhorní plošině je největší a Norsku (strana 52)

Ideální výlet po Norsku

1. den

Bergen

Z bergenského letiště se vydejte na prohlídku historické hanzovní čtvrti Bryggen, poté se nechte vyvézt lanovkou Fløibanen na horu Fløyen. V podvečer se naloďte na trajekt Hurtigruten a zamiřte směrem na sever.

2. den

Geiranger a Ålesund

Z paluby trajektu se pokochejte krásami norského pobřeží fjordu Geiranger. Odpoledne si udělejte vycházku do nejkrásnějšího norského města Ålesund překypujícího secesní architekturou.

3. den

Trondheim

Po příjezdu do historického Trondheimu se vydejte k jeho nejslavnější památce, Nidaroskému dómu. V tomto největším skandinávském chrámu si prohlédněte hrobku sv. Olafa. Poté můžete na chvíli opustit svět historie a vrhnout se do víru nakupování.

4. den

Polární kruh

Na palubě lodi překročte polární kruh a zamiřte do Bodø. Zajeďte se podívat na nejsilnější vodní vír na světě Saltstraumen a navečer vyrazte směrem k souostroví Lofoty. Přenocujte ve Stamsundu v rybářském domku rorbuer.

5. den

Kouzelné Å

Autobusem jeďte až na jih ostrova a navštivte kouzelnou vesničku s originálním jménem Å. Nenechte si ujít dvě zdejší muzea, která vás seznámí s historií Lofot a životem v těchto končinách.

6. den

Troll Fjord

Autobusem pokračujte do Svolværu, centra Lofot, a odtud se vydejte na výlet lodí po Trollfjordu s majestátními útesy a vodopády. Večer se naloďte na trajekt Hurtigruten, kterým doplujete až do Tromsø.

7. den

Tromsø

Prohlédněte si Tromsø, hlavní město norského severu. Navštivte Arktickou katedrálu, Polární muzeum nebo centrum Polaria a poté se vypravte na daleký sever.

8.–9. den

Severní mys

Projeďte Hammerfestem, nejseverněji položeným městem na světě, a v Honningsvågu navštivte 307 metrů vysoký útes zvaný Severní mys. Trajektem Hurtigruten doplujte až na konečnou zastávku v Kirkenes, odkud se následující den vraťte letecky na jih.

Úvod

Norsko lze pravděpodobně nejpřesněji charakterizovat jako zemi fascinujících kontrastů. Nad hlubokými tajemnými fjordy se vypínají k nebi majestátní horské masivy, kruté zimy střídají nádherná léta a dlouhé polární noci se v letních měsících mění v kouzelné půlnoční slunce. Norská společnost nemá problém s prolínáním tradic a výdobytků moderní doby a zdejší čistá ( a přísně chráněná) příroda je opravdovým balzámem na duši.

Země a obyvatelstvo

Norsko leží na samém severu Evropy, na Skandinávském poloostrově. Na východě sousedí se Švédskem, ze západu omývají jeho břehy vody Atlantského oceánu a Norského moře, z jihu pak vody moře Severního a průlivu Skagerrak. Na severu se jeho hranice stýkají nejen s vodami Barentsova moře a Atlantiku, ale také s Ruskem a Finskem. Rozkládá se mezi 57° a 72° severní šířky a se svou rozlohou 323 802 km2 je jednou z největších zemí evropského kontinentu. I přes velkou rozlohu tu žije jen 5,2 milionu obyvatel a zdejší hustota osídlení je tedy pouhých 16 lidí na jeden kilometr čtvrereční. A není se čemu divit, vždyť celá jedna třetina země včetně Špicberk, Medvědího ostrova (Bjørnøya) a ostrova Jan Mayen leží za polárním kruhem. Najdete tu také nejsevernější bod Evropy.

Medvědí ostrov

Medvědí ostrov, objevený roku 1596 holandskými mořeplavci Willemem Barentsem a Jacobem van Heemskerkem, je dnes přírodní rezervací. Kromě ostrova je chráněn také zhruba sedmikilometrový pás moře okolo.

Značnou část území Norska pokrývají horské masivy nebo náhorní plošiny. Jednou z nich je Hardangervidda, jež se svými 11 900 km2 představuje největší náhorní plošinu v Evropě. Pobřeží je rozbrázděné fjordy, po celé jeho délce jsou rozesety větší či menší ostrůvky a útesy. Na východě se u hranic se Švédskem rozprostírá lesnatá krajina plná jezer. Pouhá tři procenta rozlohy země zabírá orná půda. Podmínky k životu tu byly vždy drsné, proto také muselo v minulosti mnoho Norů kvůli obživě kombinovat farmaření s rybolovem. Historie Norska a jeho obyvatel je pevně spjata s mořem, vždyť současní Norové jsou potomci odvážných mořeplavců – Vikingů. Rybolov a obchod s rybami byl a stále je jedním ze základních kamenů ekonomiky země. Právě moře dalo také Norsku i ten největší dar v jeho novodobé historii – bohaté zásoby ropy, a tak je v současnosti Norsko nejen jedním z největších světových exportérů ryb a mořských plodů, ale i druhým největším evropským vývozcem ropy hned po Rusku.

Běh na lyžích je norskou národní vášní

Přibližně 86 % obyvatel Norska jsou etničtí Norové, skandinávští Germáni. Sámové (dříve označováni jako Laponci) žijí na samém severu země ve správní oblasti Finnmark, zejména v Kautokeinu a Karasjoku. V posledních letech se značně zvýšil příliv imigrantů ze zahraničí, kteří tak dnes tvoří přes 13 % obyvatelstva země.

Životní styl

Bez nadsázky můžeme říci, že Norsko je drahá země. Náklady na živobytí jsou vysoké, stejně jako daně. Nicméně za tuto cenu si Norové užívají nadstandardních státních příspěvků a kvalita zboží i služeb je na nejvyšší úrovni. Většina obyvatel země žije ve velkých městech či v jejich blízkém okolí (Oslo, Bergen, Stavanger/Sandnes či Trondheim). V Norsku je naprosto běžné (podobně jako v České republice) vlastnit nebo si alespoň pronajímat tzv. hytte – chatu či chalupu, na které se tráví víkendy a dovolené.

Polární záře – zážitek na celý život

Sportovně založení Norové mají několik pro sportovce netypických libůstek. Například absolutně milují kávu, nepřekvapí tak, že má Norsko druhou nejvyšší spotřebu kávy na hlavu na světě, průměrný Nor vypije za rok 160 litrů tohoto nápoje. I přes mírné prohřešky proti zdravému životnímu stylu jsou Norové, co se sportu týče, až fanatičtí. Podle průzkumů téměř 70 % populace pravidelně cvičí či aktivně provozuje nějaký sport. V letních měsících je největší zálibou většiny Norů sbalit si věci do ruksaku, nazout pohorky, vzít svačinu a vyrazit za čerstvým vzduchem do přírody, třeba i s nemluvnětem na zádech. V zimě je to podobné, jen s tím rozdílem, že pohorky vymění za lyže a míří za sněhem. Ne náhodou je långrænn (běh na lyžích) norským národním sportem. Je pravda, že norská příroda ke sportovním aktivitám přímo svádí, téměř 2 600 km pobřeží nabízí dostatek příležitostí ke kanoistice, kajakářství, jachtaření či rybaření, zdejší hory jsou v létě ideálním místem pro horskou cyklistiku, horolezectví a sportovní lezení a v zimě pro sjezdové lyžování. A krajina plná fjordů, náhorních plošin a lesů je jako stvořená pro pěší turistiku.

Půlnoční slunce a polární záře

Jedním z hlavních turistických lákadel Norska jsou scenerie a přírodní úkazy, jimiž se může pochlubit snad jen norská příroda. Horské hřebeny jsou tu pokryty sněhem a ledovci i během léta. Hluboké soutěsky a strže zdejších fjordů s množstvím nádherných vodopádů a překrásným výhledem na blankytně modré moře ohromí i ty nejzkušenější cestovatele. Nezapomenutelnými zážitky, kvůli kterým se možná budete do Norska neustále vracet, jsou pohled ze skalní kazatelny Preikestolen, vypínající se do výšky 600 metrů nad Lysefjord, či návštěva souostroví Lofoty. Do maličké vesničky Geiranger, kde žije pouhých 300 stálých obyvatel, zavítá sice kvůli návštěvě stejnojmenného fjordu na 700 000 návštěvníků ročně, přesto tu nikdy nebudete mít pocit, že by tu byl nějaký turistický přetlak.

Počasí v zemi je často nevlídné a především nevyzpytatelné, to ale již k Norsku prostě patří. Nejlepší období k návštěvě Norska počíná květnem a srpnem končí, čím severněji se však vydáte, tím chladněji samozřejmě bude. Letní sezona je krátká, teploty na jihu Norska průměrně dosahují 25 °C, na severu pouze okolo 20 °C, je ale zároveň obdobím, kdy je ideální příležitost vidět fenomén vyskytující se za polárním kruhem, a to půlnoční slunce. V závislosti na zeměpisné šířce slunce od konce května do počátku srpna vůbec nezapadá. V poslední době začínají turisté navštěvovat Norsko i mimo letní sezonu, kdy tu mohou spatřit další unikátní fenomén – polární záři. Ta je nejlépe viditelná v říjnu, únoru a březnu. Období v únoru a březnu je navíc ideální k lyžování a ostatním zimním sportům.

Etiketa

Když vstupujete k někomu do bytu, vždy se vyzujte. V opačném případě se vystavuje nebezpečí velkého faux pas.

Kultura a tradice

I přes to, že bylo Norsko dlouhá staletí pod dánskou a švédskou nadvládou, jeho kultura je naprosto svébytná. Norsko není sice nějak zvlášť lidnatým státem, přesto odtud pochází několik velikánů světa umění. Za všechny jmenujme spisovatele Henrika Ibsena a Bjørnstjerne Bjørnsona, malíře Edwarda Muncha a skladatele Edwarda Griega, milovníkům detektivek nejsou neznámí ani Jo Nesbø a Karin Fossum. Norové byli vynikající cestovatelé a objevitelé, jména jako Roald Amundsen, Fritjof Nansen či Thor Heyerdahl zná celý svět. Jejich počiny dokonale dokumentují Polární muzeum v Tromsø a Muzeum Kon-Tiki v Oslu.

Plavidlo Thora Heyerdahla v Muzeu Kon-Tiki v Oslu

V zemi stále hrají důležitou roli tradice, přesto je ale Norsko považováno za jednu z nejprogresivnějších zemí na světě, co se týče ochrany životního prostředí, genderové politiky a vztahu k menšinám. Již roku 1981 stanula v čele státu žena. Gro Harlem Brundtland se tehdy stala první předsedkyní vlády v dějinách země. Norsko navíc nemá problém jít proti všeobecnému proudu, důkazem čehož může být i jeho neochota dodržovat celosvětová omezení v oblasti lovu velryb či dvakrát odmítnutý vstup do Evropské unie.

Stručná historie

Tak jako podobu norské krajiny utvářela poslední doba ledová, historii Norska utvářeli Vikingové, Sámové, Dánové a Švédové. Poslední dva jmenované národy přitom ovlivňovaly dění v Norsku tak dlouho, že je až s podivem, že si norská společnost a její kultura uchovaly takovou míru svébytnosti. Samostatné Norsko vzniklo až roku 1905.

Raná historie

Norsko se z mrazivého sevření poslední doby ledové začalo dostávat přibližně před 14 tisíci lety, přičemž se odhaduje, že některé jeho oblasti jsou osídleny nejméně 11 tisíc let. Led ustoupil nejprve z pobřeží, i proto byly zdejší oblasti zalidněny jako první. Roku 9300 př. n. l. žili lidé i na dalekém severu v oblasti dnes zvané Magerøya. První archeologické nálezy z období mezolitické kultury Komsa z roku 7000 př. n. l. pochází z krajů Troms a Finnmark, které leží na samém severu Norska. Přibližně ve stejné době se usadili lidé i na jihu v oblasti Nøstvetu a později i na území dnešního města Fosen. Původní obyvatelé Norska byli lovci a sběrači, první náznaky zemědělství se začínají objevovat až kolem roku 4000 př. n. l.

Nálezy z éry Vikingů

V Muzeu vikinských lodí v Oslu (Vikingskipshuset på Bygdøy) si můžete prohlédnout opravdu vzácné kousky, například slavný drakar z Osebergu, jenž byl objeven v pohřební mohyle na farmě Oseberg poblíž Tønsbergu, pocházející z9.století.

Příslušníci nejstarší norské etnické skupiny, Sámů, se usadili na severu země odhadem před 4000 lety. Do Norska přišli z východu (pravděpodobně z Uralu) a postupně se usazovali i v okolních zemích – Rusku, Švédsku a Finsku.

Vikingové

Od 8. do 11. století začali tito skandinávští mořeplavci hrát v Evropě i za jejími hranicemi velmi výraznou roli. Zatímco švédští Vikingové nejčastěji vyráželi na východ, Vikingové z Norska a Dánska podnikali výboje západním směrem a při svých výpravách zakládali na nově objevených územích osady. Norští Vikingové kolonizovali Shetlandy, Orkneje, velkou část Velké Británie i Irska, Faerské ostrovy a Island. Na svých lodích se dokonce dostali až do Grónska a Newfoundlandu v Kanadě.

Svatý Olaf

Olaf II. Haraldsson (995–1030), potomek prvního norského krále Haralda I. Krásnovlasého, byl vládce, který dokončil proces sjednocení Norska. Za svého pobytu v Anglii přijal křesťanství a po svém návratu si vytyčil dva cíle, a to sjednotit zemi a přivést její obyvatele na cestu křesťanství. Ještě před splněním své mise padl v bitvě u Stiklestadu, ale krátce po jeho smrti se začaly v okolí jeho hrobky, nacházející se dnes v Nidaroském dómu v Trondheimu, údajně dít zázraky, a kolem osoby zesnulého krále se tak začal vytvářet kult. Nakonec byl Olaf kanonizován a stal se patronem Norska. Roku 1997 byla v Norsku obnovena pouť do Trondheimu, která byla roku 2010 prohlášena za Evropskou kulturní stezku.

Vikingové zpočátku pouze nárazově přepadali a plenili pobřežní osady, postupem času však začali na dobytých územích trávit i zimy, a jejich přítomnost zde tak nabyla stálejšího charakteru. V polovině 9. století již kontrolovali podstatnou část severní Evropy, jejich centrem se stal Jórvík, dnešní York v Anglii. Vikingové se jako celek stali do jisté míry fenoménem části tehdejší Evropy, nicméně v samotném Norsku, jež bylo rozdrobeno na velké množství lenních panství, zuřil mezi jednotlivými náčelníky a frakcemi boj o moc a území.

Svatý Olaf

Náčelníci si ze svého středu volili krále a panovníkem, kterému se nakonec podařilo Norsko sjednotit, se stal Harald I. Krásnovlasý ( v norštině Harald Hårfagre), jenž vládl v Norsku v letech 872–930.

Sjednocení Norska

Vikingové se při svých výpravách dostali do těsného kontaktu s mnoha odlišnými kulturami a pochopitelně se setkali i s křesťanstvím. Až do 10. století bylo Norsko pohanské, Vikingové uctívali své severské bohy. Tato situace se začala postupně měnit až za vlády syna Haralda I. Krásnovlasého, krále Håkona I. Dobrotivého, který v Anglii přijal křesťanskou víru. Håkon se ukázal jako opravdu dobrotivý král, když se rozhodl, že nebude svým poddaným nutit křesťanství násilím. O větší rozšíření křesťanství v Norsku se zasloužil až král Olaf II. Haraldsson, známý jako svatý Olaf, jelikož ten se použití násilí již nevyhýbal. Olaf navíc v podstatě dokončil sjednocení Norska a stal se prvním králem, jenž vládl Norsku v jeho dnešních hranicích. Zemřel roku 1030 v bitvě u Stiklestadu a po své smrti byl kanonizován. Na konci 11. století bylo křesťanství jediným povoleným náboženstvím v Norsku.

Håkon I. Dobrotivý od Petera Nicolaie Arba (1860)

Dánský vliv

Ve 14. století začala zlatá éra Norska. Za vlády krále Håkona VI. Magnussona došlo ke stabilizaci království, města Oslo, Bergen či Trondheim vysloveně vzkvétala. Součástí Norska se staly Orkneje, Shetlandy, Faerské ostrovy, Hebridy a ostrov Man, dokonce byla vytvořena unie s Grónskem a Islandem. Čas Vikingů se nachýlil, jejich jednotliví náčelníci pomalu ztráceli na významu. Dědici trůnu se mohli stát pouze královi potomci, včetně těch nemanželských, což mělo za následek nástup nepokojů a občanských válek. Vládnoucí královská dynastie se snažila situaci stabilizovat pomocí sňatků se zahraničními královskými rody, a tak se stalo, že se roku 1363 král Håkon VI. oženil s tehdy devítiletou princeznou Markétou, dcerou dánského krále Valdemara IV. Jejich syn Olaf Haakonsson se stal roku 1376 dánským králem a po smrti svého otce roku 1380 i králem Norska. V této době začalo dlouhodobé spojenectví mezi Norskem a Dánskem, které trvalo prakticky bez přerušení až do roku 1814.

Černá smrt (jak byla nazývána tehdejší epidemie moru) dorazila do Norska roku 1349, pravděpodobně na lodi z Anglie. Její následky byly naprosto fatální – během pouhých dvou let, mezi roky 1349 a 1351, nemoci podlehly takřka dvě třetiny tehdejších obyvatel Norska.

Během celého tohoto období byla role Norska oslabována a Dánsko naopak nabíralo na síle. Dánský královský dvůr uplatňoval svou moc v Norsku pomocí místodržících, ty jmenoval sám dánský král. Od konce 16. do počátku 18. století proběhlo na severu Evropy několik válek se Švédskem, v nichž Království Dánska a Norska přišlo o některá území.