Top 10 zajímavostí

Sydneyský přístav Vydejte se na vodu a poznejte přístav

Harbour Bridge Elegantní technické i umělecké dílo z oceli

Galerie Umění Nového Jižního Walesu Expozice světového, původního domorodého i moderního australského umění

Sydney Aquarium Navštivte Velký bariérový útes přímo ve městě

Opera Budova připomínající vzdouvající se plachty nad přístavem je skutečným triumfem architektury

Královské botanické zahrady Svěží a klidné místo s pěkným výhledem na přístav

Čtvrť The Rocks Historické srdce Sydney na břehu moře

Modré hory Divočina přímo „za humny“ města

Pláž Bondi Nejznámější australská pláž nedaleko od centra města

Taronga Zoo K nejoblíbenějším „obyvatelům“ patří koaly a klokani

Ideální den v Sydney

8.00 Snídaně

Zahajte den snídaní ve čtvrti The Rocks nebo u Circular Quay. Zkuste La Renaissance Café Patisserie na Argyle Street, City Extra či Quay Deli u přístavu nebo Pancakes On The Rocks na Hickson Road.

9.30 Pohlaďte si klokana

Sedněte na trajekt a jeďte do Darling Harbour. V zoo Sydney Wildlife World se můžete setkat se známými australskými zvířaty – koaly, klokany, vombaty a krokodýly.

11.30 Nákupy

Sydney je skvělým místem pro nakupování. Queen Victoria Building je snad nejkrásnějším nákupním centrem na světě.

13.30 Pocta v Hyde Parku

Projděte se po Park Street k sydneyskému Hyde Parku. Postůjte u památníku padlých australských vojáků Anzac War Memorial. Na opačné straně parku se nachází nádherná kašna ve stylu art deco – Archibald Fountain.

14.30 The Barracks

Naproti kašně na ulici Macquarie Street stojí budova zvaná The Barracks. Kdysi v ní přebývali vězni, sirotci a chudé ženy. Expozice přibližuje jejich nelehké životní podmínky i to, jak později oni (a jejich potomci) přispěli k rozvoji nového státu.

15.30 Nádherný výhled

Vraťte se k Archibald Fountain, zabočte doprava na Market Street a asi po 100 m dojdete k věži Sydney Tower. Z její vyhlídkové plošiny lze v dálce zahlédnout i Modré hory.

17.00 Procházka za uměním

Svezte se taxíkem k zálivu Walsh Bay. Kdysi to byla oblast skladišť a doků, dnes je centrem uměleckého života. Na procházce Sculpture Walk se setkáte se šesti sochami s otočnými hlavami. Při západu slunce pak můžete relaxovat v kavárně na nábřeží.

18.30 Večeře a divadlo

Po večeři si zajděte na show u Walsh Bay. Sídlí zde Sydney Theatre Company, Sydney Dance Company i Bangarra Dance Theatre a budova Opery je opravdu hned „za rohem“.

22.30 Na nočním „tahu“

Dejte si něco k pití v nejstarší hospodě v Sydney. Tento titul si nárokují dva podniky – Hero of Waterloo a Lord Nelson Brewery. Pak se pokochejte pohledem na město z vyhlídkového podniku Blu Bar On 36 v hotelu Shangri-La.

Úvod

Slunečné město Sydney s okolními plážemi plnými surfařů jako by bylo „stvořeno na zakázku“ pro ty, kteří vyznávají aktivní způsob života a trávení volného času. Vyzařuje jakousi unikátní přitažlivost – ať již jde o porosty šedozelených eukalyptů na předměstích, anebo červené taškové střechy a bazény u rodinných domů v zastavěných oblastech.

Vždy u vody

Města Melbourne a Sydney jsou známá „přátelskou rivalitou“. Obyvatelé Melbourne tvrdí o lidech ze Sydney, že jsou posedlí tím, aby bydleli blízko u vody nebo měli výhled na mořskou hladinu. Bydlení je v Sydney hodně drahé – ceny dvoupokojových bytů (s výhledem na přístav!) začínají na 1 milionu australských dolarů.

Slavná zátoka, v níž se nachází ještě proslulejší přístav, zasahuje z Tichého oceánu asi 20 km do vnitrozemí; je dominantním geomorfologickým prvkem – a byla hlavním důvodem, proč se právě tady rozhodli usadit velitelé lodí přivážejících první odsouzence na nucené práce. Dnes je Sydney stále se rozrůstající metropolí, která se od přístavu táhne asi 40 km na západ, 20 km na jih a 15 km na sever. Město obklopují území s různým stupněm ochrany přírody; nejvýznamnějším je národní park Blue Mountains (Modré hory).

Žije zde zhruba pětina populace Austrálie – tedy něco přes 4,8 milionu lidí – a Sydney se řadí mezi nejnavštěvovanější turistické destinace světa a také mezi města s nejvyšší kvalitou života. Není těžké pochopit proč – pokud by se někdy volilo město s nejlepším životním stylem, Sydney by jistě patřilo ke žhavým kandidátům na vítězství. Je zde možno kombinovat všechny výhody života ve velkoměstě – živou uměleckou scénu, kulturní různorodost, špičkovou kuchyni i architekturu – se snadnou dostupností přírodních lákadel v bezprostředním okolí města. Navíc má Sydney po většinu roku velmi příznivé klima: teploty v zimě málokdy klesají pod 10 °C, průměrné letní teploty se pohybují okolo 25 °C.

Rozmanité tváře města

Zátoka Sydney Harbour dělí město na severní a jižní část, obě pak pojí zdaleka viditelná šedá konstrukce mostu Harbour Bridge. Na jih od mostu se rozprostírá centrum – Central Business District – kde se nachází budova Opery, historický okrsek Rocks či přístav Darling Harbour. V této části města najdete ty nejvyhlášenější restaurace, obchody či galerie.

Surfování na pláži Bondi

Jižně od zátoky a východně od centra se rozkládají okrsky Kings Cross a Paddington – kdysi špinavé a chudé, dnes nabízející asi nejzajímavější noční život ve městě. Ještě východněji leží proslulá pláž Bondi. Směrem na západ od centra se nachází Chinatown a italská čtvrť Leichhardt, ještě dále směrem na západ rezidenční předměstí, v nichž žije většina obyvatel Sydney.

Oblasti na sever od zátoky jsou zelenější a (pokud jde o zdejší obydlí) také honosnější, s krásnými výhledy na městské centrum i na slavné sydneyské pláže – od pláže Manly při ústí zátoky až po pláž Palm Beach, vzdálenou z centra asi 40 km.

Outdoorové aktivity

Obyvatelé Sydney (v angličtině se jim říká „Sydneysiders“) se snaží využít polohy města i příznivého klimatu k různým outdoorovým aktivitám. Městská sportoviště jsou většinou na špičkové úrovni – a k jejich dalšímu rozšíření došlo navíc před olympijskými hrami, které Sydney hostilo v roce 2000. Místní lidé se věnují (ať již aktivně, či pasivně) celé řadě sportovních aktivit: baví je kriket, tenis, ragby, australský fotbal, dostihový sport, plavání, surfování nebo jachting.

Obyvatelé Sydney u vody

Jestliže máte rádi pláže a plážový životní styl, Sydney je tím pravým místem pro vás. Pobřeží zátoky je členité (jeho celková délka je cca 350 km) a jsou na něm desítky veřejných pláží. Pláže hrají v životním stylu obyvatel Sydney významnou roli – a každá z nich má svůj osobitý charakter. Některé bývají přelidněné a hlučné; jiné jsou poněkud „zastrčené“ a takřka neznámé – dostanete se k nim pouze po stezkách pro pěší. Obecně je lze rozdělit do dvou kategorií: tou první jsou oceánské pláže s velkými vlnami vhodnými pro surfování, tou druhou potom mnohem klidnější pláže, které lemují hluboko do vnitrozemí zasahující zátoku Sydney Harbour.

Obyvatelé Sydney

Ať při práci, nebo ve svém volném čase jsou obyvatelé Sydney většinou velmi přátelští a neformálně se chovající lidé. Tradiční dělení na společenské třídy zde bylo do značné míry smazáno, neboť ve tvrdých podmínkách při osídlování nového kontinentu bylo mnohem důležitější, co kdo umí, než z jaké rodiny pochází. Za všudypřítomným pohodovým přístupem k řešení problémů ve stylu „to chce klid“ se však ukrývá energie, víra v sebe sama a velká hrdost na město, z něhož pocházejí. Příkladem mohou být 70. léta minulého století, kdy velké developerské projekty ohrožovaly některá z historického či přírodního hlediska zajímavá místa; stavařské odbory tehdy zavedly instituci tzv. green bans (zelených zákazů), což znamenalo, že jejich členové odmítli provádět určité bourací práce. Podobně úspěch olympijských her v roce 2000 byl možný pouze díky entuziasmu a dobrovolnické práci místních lidí.

Město imigrantů

Nejvíce přistěhovalců dnes přichází do Nového Jižního Walesu z Číny, Británie, Filipín, Libanonu, Vietnamu, Nového Zélandu, Itálie a Indie. Pokud by imigrace pokračovala současným tempem, počet obyvatel Sydney by do roku 2036 dosáhnul hranice 6,5 milionu.

Kulturně a etnicky velmi různorodá populace města se díky dalším a dalším imigračním vlnám neustále vyvíjí, vliv „dědictví“ prvních bílých přistěhovalců z Britských ostrovů je však stále značný. Studenti soukromých škol nosí uniformy (a slamáky) stejně jako jejich vrstevníci v Británii, na trávnících se hraje kriket, a projdete-li se kolem budovy sydneyského nejvyššího soudu na Macquarie Street, uvidíte právníky v dlouhých černých talárech a v parukách, podobně jako u londýnské instituce Inns of Court.

Otevření Austrálie imigrantům z celého světa po druhé světové válce pak proměnilo Sydney v moderní multikulturní metropoli.

Stručná historie

Co historii Sydney chybí na délce, to dohání svou barvitostí. Za více než dvě století existence se v dějinách města vystřídaly různé osobnosti – od tyranů typu kapitána Bligha až po méně známé postavičky, jako byl třeba kapsář a zloděj James Hardy Vaux, který byl v řetězech z Anglie do Austrálie převezen celkem třikrát – Vauxovi se pokaždé podařilo utéct a vrátit se zpátky do Anglie. Konečně můžeme zmínit muže jménem Bennelong, což byl první australský domorodec (říká se jim Aboriginci nebo Austrálci), který se naučil mluvit anglicky a nosit evropské oblečení. Dostal se i do Londýna, kde mu král Jiří III. věnoval plášť. V roce 1795 se tento muž vrátil do Sydney a žil po zbytek svého života v chatrči v místech, kde dnes stojí budova Opery.

Ozvěny „času snění“

Austrálie byla lidskou rasou obydlena mnohem dříve než třeba západní Evropa – možná tam lidé žijí už dvakrát tak dlouho. Původní praobyvatelé Austrálie sem přišli zhruba před 40–60 tisíci lety během jedné z ledových dob, pravděpodobně téměř „suchou nohou“ po pevninském mostě z jihovýchodní Asie. Když zde v roce 1770 přistál kapitán James Cook, oblast kolem dnešního Sydney byla obydlena kmenem Eora, což byl jeden z asi 600 kmenů Aboriginců žijících v tehdejší Austrálii. Tyto kmeny hovořily každý svým jazykem – navzájem většinou jeden druhému nepodobnými a nesrozumitelnými. Slovo Eora například v jazyce tohoto kmene znamená jednoduše „tady“ nebo „na tomto místě“.

Založení kolonie v roce 1798

Aboriginci žili na kmenových územích, která (jak věřili) pro ně vytvořili jejich předkové v „čase snění“. Legendy z období „času snění“ popisují podrobně význam každého stromu, skály či řeky a vysvětlují, jak mohou lidé žít v harmonii s přírodou; tyto myšlenky se odrážely i v uměleckých projevech Aboriginců. Stezky a pěšiny (které bychom mohli nazvat „obchodními“) probíhaly křížem krážem Austrálií a byly jim často připisovány určité ceremoniální či magické vlastnosti. Spojovaly prameny a napajedla, zdroje potravy a různé přírodní dominanty.

Aboriginci nevytvářeli žádné státní útvary ani pevné trvalé stavby – dokázali ale přežívat v mnohdy velmi tvrdých podmínkách. Živili se jako sběrači a lovci – rybařili a pomocí oštěpů a bumerangů lovili klokany, varany i menší ještěrky a další zdejší tvory. Jedli také bobule a kořínky – a také hmyz (například velké bílé larvy můr velikosti prstu na ruce); něco konzumovali za syrova, některé potraviny si opékali na ohni.

Kolonisté v řetězech

Když v roce 1770 proslulý anglický mořeplavec kapitán James Cook spatřil kopce východního australského pobřeží, připomínaly mu krajinu jižního Walesu, a proto nazval nově objevenou zemi Nový Jižní Wales. Přistál u australského pobřeží v zátoce Botany Bay, tedy kousek na jih od dnešního města Sydney, téměř přesně tam, kde je dnes třetí ranvej sydneyského letiště. Kapitán Cook prohlásil nové teritorium za území krále Jiřího III. – ještě před ním sice u australských břehů přistáli Holanďané (a možná též Španělé, Portugalci a snad i Číňané), avšak na rozdíl od Cooka si toto území nenárokovali pro svou mateřskou zemi.

Irský příval

Transport trestanců z Britských ostrovů do Austrálie napomohl tomu, že je tato země dnes „nejirštější“ na světě hned po Irsku. Poté, co britští vojáci potlačili v roce 1798 povstání v Irsku, tisíce rebelů byly poslány do vyhnanství. Ještě v roce 1800 byl téměř každý bílý Australan anglického původu. O osm let později už více než 20 % bělošského obyvatelstva pocházelo z Irska.

Britové brzy zjistili, že Austrálie je ideálním místem, kam posílat do vyhnanství trestance. Koncem 18. století byly britské věznice přeplněné, a když americká válka za nezávislost přerušila zaběhnutý pořádek posílání trestanců do Ameriky a do Karibiku (kde pracovali na plantážích prakticky coby otroci), britská vláda rozhodla, že Sydney bude správným místem pro trestaneckou kolonii. Jednu dobu bylo možno v Británii až za 223 trestných činů uložit trest smrti (některé z důvodů byly z dnešního hlediska skutečně velmi kuriózní); v praxi se však popravovalo (většinou oběšením) jen za asi 25 nejtěžších zločinů – spousta lidí tak byla za své prohřešky proti zákonům posílána na nucené práce do nejvzdálenějších končin britského impéria.

První vězni-kolonisté připluli do Austrálie roku 1788. Takzvaná první flotila vedená námořním kapitánem Arthurem Phillipem sestávala z 11 lodí, na jejichž palubách přijelo 1030 lidí, z toho 548 trestanců a 188 trestankyň, zbytek tvořili dozorci a další členové „personálu“. Trestanci byli sice recidivisté, ale většinou „pouze“ zloději. Žádný z nich nebyl vrahem – za vraždu se tehdy v Británii pořád ještě věšelo.

Po zastávce v zátoce Botany Bay se Phillip rozhodl přistát v Port Jackson více na sever – zdejší zátoku nazval „nejlepším přístavištěm na světě“. Flotila zakotvila v okrouhlé zátoce Circular Quay. Tehdy ji pojmenovali Sydney Cove, na počest Thomase Townshenda, vikomta ze Sydney, státního sekretáře pro záležitosti kolonií.

Domorodci z kmene Eora se zpočátku bílých cizinců nebáli, byli spíš zvědaví. Britský důstojník kapitán Watkin Tench si zapsal, jak si jeden z Aboriginců nevěřícně prohlížel bílou pleť jednoho z bělochů, jeho klobouk a oblečení a celou dobu „si u toho něco mumlal“. Navzdory přátelskému přijetí pokládali Britové Aborigince za necivilizované primitivy a zabrali si pro sebe jejich zem bez jakékoli smlouvy a kompenzace (na rozdíl od pozdějšího případu Nového Zélandu).

V prvních měsících existence neměla tato nová kolonie tvořená zloději, námořníky a vojáky daleko k hladomoru. Hrozila zde skutečně smrt hladem, z Británie však připlouvaly další a další lodě s kolonisty. Teprve založení prvních farem v Parramattě (asi 25 km směrem na západ) v roce 1790 nebezpečí hladomoru podstatně snížilo.

V Británii mezitím tehdejší ministr vnitra lord Bathurst (jedna z ulic v Sydney nese jeho jméno) prohlásil, že si přeje, aby kriminálníci považovali hrozbu transportu do Austrálie za něco, „čeho se budou skutečně hodně bát“. Všem bylo jasně sděleno, že guvernér Phillip má pravomoc nechat „zavřít do žaláře, zbičovat nebo oběsit kohokoli v Novém Jižním Walesu“. Britové poslali do Sydney „druhou flotilu“ v roce 1790 – a poté ještě „třetí flotilu“. Bičování bylo v té době v nové kolonii naprosto běžným trestem – někdy se ovšem stávalo, že skončilo provinilcovou smrtí.

Rumové dědictví

Vztahy s kmenem Eora a dalšími domorodými kmeny se začaly zhoršovat s tím, jak si rum a nemoci „importované“ z Evropy začaly vybírat svou daň. Do roku 1840 byl tradiční kmenový život Aboriginců, na který byli zvyklí, prakticky v troskách. Domorodá populace v oblasti kolem Sydney se do konce 19. století scvrkla na pár stovek jedinců, další postupně opouštěli svá tradiční území. Dnes tvoří Aboriginci asi 1 % obyvatel města.

První guvernérský dům (autor obrazu John Eyre)

Když odešel guvernér Phillip do penze, moci se ujali někteří vojáci. Major Francis Grose, jeden z nejvyšších důstojníků v kolonii, ovládl zdejší trh s rumem. Jeho jednotky, přezdívané „Rum Corps“, na tomto obchodu nesmírně bohatly. Sydney se stalo jedním z měst s nejvyšší spotřebou alkoholu na světě, vozila se sem brazilská aguardiente a laciné lihoviny destilované v Indii. Obchodníci také často používali rum jako platidlo.

Londýn byl nakonec nucen zakročit a poslal do Sydney někoho, kdo věčně opilé vojáky „postaví do latě“. Kapitána Williama Bligha předcházela pověst tvrdého muže – byl to velitel, kterého nechali vzbouřenci z lodi Bounty v roce 1789 s hrstkou jeho věrných na otevřeném moři v záchranném člunu. Bligh se však neutopil, jak vzbouřenci předpokládali, ale se svými 18 souputníky doplul na onom vratkém plavidle od Tahiti až na ostrov Timor – tedy asi 6400 km, což je jedna z nejdelších plaveb, jakou kdy kdo na podobném člunu uskutečnil. Když byl tedy Bligh jmenován v roce 1805 guvernérem Nového Jižního Walesu, brzy si vysloužil přezdívku Caligula – podle někdejšího obávaného římského císaře.

26. ledna 1808, když Bligh oslavoval 20. výročí založení Sydney, provedla skupinka důstojníků puč a uvrhla jej do vězení. Tato rebelie, později nazvaná „rumové povstání“, Bligha svrhla a ten poté strávil asi rok v žaláři. Z Londýna byl poslán schopný skotský důstojník Lachlan Macquarie, aby Bligha osvobodil a rebely potrestal. Blighova kariéra celou událostí až tak moc neutrpěla – získal nakonec titul viceadmirála – přišel však o guvernérský úřad Nového Jižního Walesu, který byl svěřen Macquariemu.

Rumová nemocnice

Výstavba první nemocnice v Sydney v roce 1812 na Macquarie Street byla do značné míry financována z obchodu s rumem. V jednom jejím křídle je dnes Parliament House, ve druhém Mincovna; dnešní Sydney Hospital stojí na místě prostředního bloku někdejšího špitálu.

Vize guvernéra Macquarieho

Hyde Park Barracks navržené Francisem Greenwayem

Zlatá horečka

V 19. století se na Austrálii několikrát usmálo štěstí. V roce 1813 překročili průzkumníci hřeben Modrých hor na západ od Sydney a objevili za ním „nekonečné pláně“ – sice hodně suchou, ale přece jen obdělávatelnou půdu. V roce 1851 našel jeden veterán kalifornské zlaté horečky zlato daleko ve vnitrozemí za Modrými horami u osady Ophir asi 200 km od Sydney.

Kapitán Bligh

Bushrangers

Vznik státu

Železné plíce

Světové velkoměsto

Moderní urbanismus

Historické milníky

cca 60 000 př. n. l.

Aboriginci se dostávají do Austrálie přes pevninský most z jihovýchodní Asie.

1606

Nizozemský mořeplavec Willem Jansz přistává na Cape York.

1688

Anglický pirát W. Dampier přistává u pobřeží Austrálie.

1770

James Cook zabírá Nový Jižní Wales pro britskou korunu.

1788

Připlouvá tzv. první flotila s trestanci a vojáky.

1808

Guvernér William Bligh svržen při tzv. rumové rebelii.

1809

Guvernérem je jmenován Lachlan Macquarie.

1849

Končí transport trestanců do Nového Jižního Walesu.

1851

Nález zlata u Bathurstu.

cca1860

Melbourne předstihuje Sydney v počtu obyvatel.

1898

Dokončena budova Queen Victoria Building.

1901

Británie umožňuje vznik Australského svazu.

1905

Sydney předstihuje Melbourne coby největší australské město.

1913

Zahájena výstavba nového hlavního města Canberra.

1915

Neúspěšná operace jednotek Anzac u Gallipoli.

1932

Vrchol „velké krize“; otevření mostu Harbour Bridge.

1942

Japonské miniponorky pronikají do zátoky Sydney Harbour.

1946

Austrálie přijímá nový imigrační program.

1955

Příjezd „miliontého“ poválečného přistěhovalce.

1962

Aboriginci získávají právo volit ve federálních volbách.

1965

Austrálie se angažuje ve vietnamské válce.

1973

Otevření sydneyské Opery.

1975

Guvernér odvolává zvoleného australského premiéra.

1988

Oslavy dvoustého výročí připlutí tzv. první flotily.

1995

V Sydney otevřeno první legální kasino.

2000

Město Sydney pořádá olympijské a paralympijské hry.

2001

Oslavy stého výročí vzniku federace.

2003

Austrálie vysílá jednotky do války v Iráku.

2007

Budova Opery zapsána do seznamu UNESCO.

2008

Federální vláda se omlouvá Aborigincům za utrpěná příkoří.

2010

Komplex Hyde Park Barracks zapsán do seznamu UNESCO.

2014

Teroristický útok na Lindt Café si vyžádal 3 životy.

Table of Contents

Top 10 zajímavostí

Ideální den v Sydney

Úvod

Rozmanité tváře města

Outdoorové aktivity

Obyvatelé Sydney

Stručná historie

Ozvěny „času snění“

Kolonisté v řetězech

Rumové dědictví

Vize guvernéra Macquarieho

Zlatá horečka

Vznik státu

Železné plíce

Světové velkoměsto

Historické milníky

Zajímavosti

Bushrangers