Top 10 zajímavostí

Chrám Vzkříšení Krista na Krvi Svými pestrobarevnými kopulemi připomíná středověkou Moskvu

Chrám sv. Izáka Pokochejte se pohledem na ohromnou pozlacenou kopuli tohoto majestátního svatostánku

Petropavlovská pevnost Navštivte pevnost, kolem které vyrostlo pod taktovkou Petra Velikého celé město

Ruské muzeum Domov jedné z nejobsáhlejších sbírek ruského umění na světě

Petěrgof (Petrodvorec) Prohlédněte si Velkou kaskádu v srdci „ruského Versailles“

Piskarevský hřbitov Tichá pieta na památku obětem blokády Leningradu

Jusupovský palác Opulentní interiér ještě dnes vypadá stejně jako za časů, kdy zde žila zámožná rodina Jusupovových

Zimní palác a Ermitáž Velkolepá pokladnice umění a památek, kterou v průběhu staletí nastřádala carská rodina

Muzeum historie Petrohradu Seznamte se se životem v Leningradě za časů blokády

Etnografické muzeum Fascinující sbírka kuriozit a obludárium Petra Velikého

Ideální den v Petrohradě

9.00 Snídaně

Navštívíte-li sever Ruska v zimním období, budete poránu potřebovat především vydatnou snídani na zahřátí. V nabídce obvykle najdete ovesnou kaši, bliny a kávu. Pokud vám ji nenaservírují ve vašem hotelu, zajděte si do Abrikosovovy kavárny na Něvském prospektu. V letních měsících si navíc na Něvském prospektu můžete vybrat ze široké škály kaváren či pekáren, pohodlně se usadit na zahrádce před některou z nich a vychutnat si kromě snídaně i atmosféru města.

10.00 Palácové náměstí

Ideálním výchozím místem k prohlídce města je Palácové náměstí (Dvorcovaja ploščaď). Celá jeho severozápadní část patří Ermitáži, jednomu z největších a nejobsáhlejších muzeí světa. Nasajte jedinečnou atmosféru tohoto místa a připravte se na to, že se sem budete muset ještě alespoň jednou vrátit; jeden den na prohlídku Ermitáže nestačí.

11.00 Klasický chrám

Z Palácového náměstí se vydejte na náměstí sv. Izáka a prohlédněte si neoklasicistní chrám sv. Izáka. Rozhodně nahlédněte i dovnitř chrámu a nechte se unést jeho impozantním interiérem.

12.00 Polední pauza

Hledáte-li kvalitní restauraci poblíž náměstí sv. Izáka, určitě navštivte restaurant NEP na nedalekém nábřeží říčky Mojky, kde si můžete pochutnat na typických jídlech ruské kuchyně.

14.00 Prospekt

Je na čase vydat se do jámy lvové a navštívit petrohradskou hlavní třídu, Něvský prospekt. Nechejte se okouzlit zdejší architekturou, nahlédněte do některého ze zdejších luxusních obchodů nebo jen tak bloumejte po jedné z nejslavnějších ulic v Rusku, která má své osobité kouzlo. Vydejte se východním směrem k Zelenému a Kazaňskému mostu.

16.30 Prohlídka kanálů

Odpoledne se procházejte po Něvském prospektu až k nábřeží říčky Fontanky, odkud se můžete vydat na plavbu po petrohradských kanálech. Na výběr je pestrá nabídka okružních jízd s komentářem v ruštině i angličtině. Loď odplouvá v 17.00, cesta trvá přibližně hodinu.

19.00 Večeře v Teple

V Petrohradě najdete restaurace nejrůznějších stylů a všech cenových kategorií. Pokud toužíte po opravdovém gurmánském zážitku v tradičním ruském prostředí, vydejte se do restaurantu Teplo. Zatoužíte-li po opravdovém luxusu, zamluvte si stůl v restaurantu Russkij ampir, který je považován za jeden z nejlepších gastronomických podniků na světě.

21.00 Noční život

Co budete v Petrohradě dělat v noci, do jisté míry závisí na tom, v jakém ročním období město navštívíte. Přes léto tu den nikdy nekončí a zdejší bílé noci přímo vyzývají k celonočním eskapádám. Za tuhých zim se místní schází v barech a klubech a zahřívají své útroby „stakany“ vodky předtím, než se vydají mrazivou nocí na nejbližší stanici metra.

Úvod

Po téměř celé jedno století zažíval Petrohrad, kdysi výstavní metropole Ruska, éru devastace a ústrků. Nyní se město, založené roku 1703 Petrem Velikým v bažinách na březích řeky Něvy, pomalu probouzí do své někdejší krásy. Před staletími vzniklo jako protipól starobylé Moskvy a stalo se ruským „oknem do Evropy“. Rozkládá se na 44 ostrovech v síti kanálů a řek, přes které se klene více než 300 mostů. Petrohrad je město paláců, jejichž pastelové fasády se odrážejí v hladkých hladinách kanálů, zámečky a kostely lemují zdejší náměstí a vznešené sochy mlčky shlíží na návštěvníky parků a zahrad.

Centrum města, které bylo zařazeno na seznam světového dědictví UNESCO, naštěstí nezasáhl stavební boom, typický pro většinu ruských měst v postsovětské éře. Neznamená to však, že by se Petrohrad stal jakýmsi muzeem; naopak je metropolí plnou života, doslova přetékající kluby, restauracemi a divadly. Bývá označován za město mladých lidí a studentů, odevšad zní hudba, snad jen nikdy neutuchající dopravní ruch je občas vyčerpávající pro jeho obyvatele.

Severní metropole

Přestože je Petrohrad poměrně mladým městem, jeho krátká historie je velmi bouřlivá a plná převratných událostí. Více než 200 let byl sídlem ruského carského dvora. Jeho paláce se staly svědky triumfů i tragédií. Byl vždy domovem umění, místem, které vdechlo nový život baletu. Nesčetněkrát inspiroval největší ruské básníky a spisovatele. Dodnes je domovem jedněch z nejpůsobivějších a nejbohatších uměleckých sbírek na světě. Na druhou stranu je však Petrohrad přímo spjat s ukončením éry dynastie Romanovců a stal se „kolébkou revoluce“. Petrohradské ulice jsou plné vzpomínek na počátky sovětského státu. Petrohrad – v té době Leningrad – za 2. světové války získal titul „město hrdina“, neboť musel vzdorovat 900 dní trvající blokádě německých vojsk.

Symboly města

Ve znaku Petrohradu, který městu udělila císařovna Anna v roce 1730, najdeme dvě překřížené kotvy (symbolizující významnou roli města jako přístavu) a žezlo. V horní části je zobrazena dvouhlavá ruská orlice. K dalším typickým symbolům Petrohradu patří lodní korouhvička na špičce věže budovy Admirality, anděl z katedrály sv. Petra a Pavla v Petropavlovské pevnosti a Měděný jezdec, nádherná Falconnetova socha Petra Velikého zdobící náměstí Děkabristů.

V následující době byl Petrohrad vedením země spíše opomíjen. Na jednu stranu byl ušetřen devastujících stavebních zásahů, které tolik změnily tvář Moskvy, na druhou stranu investované prostředky nestačily ani na jeho údržbu. V posledních letech existence Sovětského svazu a v prvních letech nové Ruské federace bylo město již opravdu velmi zanedbané. Dokonce i pozlacené kupole a věžičky petrohradských paláců a chrámů ztratily svůj lesk.

Pod vedením energické starostky Valentiny Matvijenkové se Petrohrad znovu začal probouzet k životu. Díky oslavám 300. výročí založení města v roce 2003 a schůzce G8 v roce 2006 začaly do města proudit investice, které situaci změnily k lepšímu, a město začalo opět postupně měnit svou tvář. I když jsou tu stále patrné pozůstatky sovětské šedi a omšelosti, město jako celek prokouklo a jeho prestiž vzrostla.

Město 21. století

Petrohrad je vyhlášenou destinací pro milovníky umění. Město se může pochlubit nádhernou předrevoluční architekturou a těmi nejlepšími uměleckými sbírkami z celého Ruska. Slavná Ermitáž, jeden z největších a nejpůsobivějších světových svatostánků umění, je co do počtu a kvality exponátů srovnatelná s Louvrem. Na poli múzických umění soupeří Petrohrad zejména s Moskvou. Jeho největší chloubou je Mariinský balet, v éře Sovětského svazu známý jako balet Kirovův, který navazuje na slavnou tradici ruského tanečního umění. A pokud vás snad někdy omrzí krása samotného města, vyrazte na okružní jízdu po palácích a panstvích v jeho okolí: navštivte velkolepý modro-zlatý Kateřinský palác v Carském Selu, o něco komornější palác v Pavlovsku, zasazený uprostřed nádherného parku, nebo Petěrgof (dříve Petrodvorec), nazývaný ruské Versailles, s nádherným Velkým palácem a také s parkem se stovkami fontán a kouzelnou Velkou kaskádou.

Petrohrad je na turisty skvěle připraven. Značení památek je perfektní, ve městě najdete mnoho obchodů, hotelů i penzionů. Tisíce restaurací a kaváren nabízejí pokrmy světových kuchyní a samozřejmě ruskou klasiku. Noční Petrohrad překvapí nepřeberným množstvím klubů a barů, ve kterých se můžete zaposlouchat do folku, jazzu či reggae.

Procházka po městě

Město se vám může zdát poměrně malé, ale je to opravdu jen pocit. Žije tu na 5 milionů lidí, většina z nich na sídlištích, jež se nacházejí poměrně daleko od centra. Dopravní spojení s nimi zajišťují linky městské hromadné dopravy. Většinu populace tvoří Rusové, část obyvatel pochází z jiných bývalých sovětských republik. Lidé se oblékají v evropském stylu a zejména u starší generace bývá občas patrna starodávná aristokratická noblesa.

Něva za rozbřesku

Kdy se do Petrohradu vydat

Petrohrad leží pouhých šest stupňů na jih od polárního kruhu, jde o nejseverněji položené město s více než milionem obyvatel. Ačkoliv blízkost moře do jisté míry pozitivně ovlivňuje zdejší klima, průměrné teploty zde dosahují v létě pouhých 20 °C a v zimě dokonce jen -5 °C, sychravé počasí a vítr vanoucí od Finského zálivu se vám dostanou pod kůži. Jelikož město leží daleko na severu, v létě tu můžete zažít nádherné bílé noci. Od poloviny června do poloviny července se večer prakticky nesetmí a ulice jsou v tomto období celé noci plné lidí vychutnávajících si neopakovatelnou atmosféru. Naopak v zimě se sluneční svit, navíc velmi slabý, objeví jen na několik málo hodin.

Ideální dobou k návštěvě města je léto, kdy město nikdy nespí a všechny zdejší paláce a parky jsou nepřetržitě otevřeny pro veřejnost. Navíc se tu týden co týden konají festivaly a kulturní akce. Ani zdejší pravá ruská zima není k zahození – sníh pokrývá pozlacené věžičky a kupole, hladiny zamrzlých kanálů se třpytí ve vzácném zimním slunci a celé město večer usíná zachumlané v bělostné peřině. Podzim je vhodným časem pro milovníky múzických umění, kteří nechtějí zmeškat některou ze zdejších divadelních premiér.

Na konci jara se město poněkud vylidní a ceny jsou výrazně nižší než v sezóně. Cestu do Petrohradu počátkem jara, zejména v dubnu, si však rozmyslete, neboť většina parků a zahrad je po dlouhé zimě zavřená. V tento čas si můžete užít oslavy tradičních svátků – koná se tu ruský masopust, maslenica. Zajímavým zážitkem může být i pozorování či spíše poslouchání pukajícího ledu na řece Něvě – ozývají se tajemné zvuky připomínající nářek zimy ustupující jaru.

Město v přerodu

Obyvatelé Petrohradu si často stěžují, že žijí v imperiálním městě s provinčním rozpočtem. Většina ruských petrodolarů, které stojí za ekonomickým oživením země, směřuje i nadále do Moskvy. Petrohrad tak stále stojí na půli cesty k dokonalému a vyspělému velkoměstu: budovy mimo hlavní třídy potřebují nové fasády, obchodů je tu sice více než dost, ale nakupování v nich stále ještě není to pravé ořechové a mnohá starší muzea by uvítala oprášení svých poněkud zatuchlých expozic.

Na druhou stranu přináší tento stav i pozitiva – v některých částech Petrohradu jakoby se zastavil čas a jeho návštěvníky tak čeká kromě poznávání krás města i náhled do minulosti. Do minulosti, v níž se žilo bez aut, bez výtahů a bez internetu. Po několika málo dnech strávených v tomto působivém městě i vy určitě podlehnete jeho kouzlu.

Stručná historie

Petrohrad má poměrně krátkou historii – pouhá tři století. Přesto je bohatá na významné události. Město vyrostlo uprostřed bažin a močálů, bylo téměř zničeno nájezdy nepřátelských armád, vypleněno vlastními obyvateli a následně upadlo do provinčního zapomnění, aby opět povstalo z popela a stalo se významným centrem umění a kultury.

Rusko před érou Petra I. Velikého

Ruské impérium se od 9. století pozvolna rozrůstalo. Jako následnický státní útvar Kyjevské Rusi bylo Rusko zpočátku nesourodou směsicí městských států, ovládaných velkoknížaty. Ve 13. století se dostalo pod nadvládu Mongolů a po dalších 250 let se vyvíjelo takřka bez kontaktu se západem. Poté co se Rusku podařilo vymanit z vlivu Tatarů, začala si Moskva postupně podrobovat sousedící městské státy. Nově vznikající ruský stát byl vždy úzce spjat s ruskou pravoslavnou církví.

Po vymření dynastie Rurikovců nastalo v ruských dějinách období chaosu neboli Smuty. To skončilo až roku 1613, kdy nastoupil na ruský trůn Michail Romanov. Rusko a jeho hlavní město Moskva bylo za vlády prvních Romanovců zemí s vysloveně východními zvyky.

$UserId$1

Michail Romanov

Město Petra Velikého

A pak se na scéně objevil Petr I. Veliký. Jeho dětství nebylo příliš šťastné. V podstatě vyrůstal na předměstích hlavního města a byl silně traumatizován tím, že celá jeho rodina přišla o život při rebeliích. V dospělosti se z něj stal mohutný, dva metry vysoký muž, který své okolí udivoval neutuchající energií a nevšední zvídavostí. Inkognito se vydal na cestu po Evropě, kde studoval zdejší řemesla a umění, zajímal se také o vědu i záležitosti týkající se fungování státu. Po návratu potlačil v Rusku několik povstání a spustil dlouhou řadu reforem, které měly Rusko přiblížit západoevropským civilizacím.

Petr I. Veliký

Založení pevnosti

Při pokládání základního kamene Petropavlovské pevnosti se podle legendy vznášel na obloze orel, což bylo považováno za symbol Božího požehnání.

Roku 1700 vyhlásil Petr Veliký válku Švédsku, které bylo v té době dominantní velmocí v oblasti Baltského moře. Když v roce 1703 ovládlo Rusko celou oblast okolo řeky Něvy, nechal zde Petr Veliký vybudovat nový přístav, který nazval Sankt--Petěrburg (ruská podoba holandského názvu Sankt-Pieterburch). Nové město bylo vybudováno doslova na zelené louce, s pečlivě naplánovanými pravidelnými ulicemi, náměstími a parky. Mělo být jakýmsi racionálním „západním“ městem, protikladem k silně „východní“ Moskvě, která vznikala chaoticky a bez jakéhokoli řádu kolem Kremlu. Podmínky při výstavbě města byly děsivé; předpokládá se, že v bažinách a močálech zemřelo na následky nemocí přes 100 000 dělníků. Carský dvůr nejevil pražádnou ochotu přestěhovat se kamsi na sever do divočiny, ale v roce 1712 se na nátlak Petra Velikého do nového města přesunulo na 1000 šlechtických a 500 kupeckých rodin. V roce 1725, po smrti Petra Velikého, mělo nové město již asi 40 000 obyvatel.

Éra careven

Po smrti Petra I. Velikého se jeho žena Kateřina a vnuk Petr rozhodli, že carský dvůr přesunou zpět do Moskvy. Avšak již carevna Anna Ivanovna, která vládla mezi lety 1730–1740, jej přemístila opět do Petrohradu. Navíc najala jakožto dvorního architekta Bartolomea Rastrelliho a započala s velkolepou výstavbou petrohradských barokních paláců. Anna Ivanovna i její následnice Alžběta I. Petrovna (na trůnu 1741–1762) byly milovnicemi velkolepých bálů a velkými estétkami. Za Alžbětiny vlády byla zahájena výstavba Zimního i Kateřinského paláce a klášterního komplexu ve Smolném. Také byl kompletně přestavěn Petěrgof (Petrodvorec).

$UserId$2

Annin ledový palác

V prvních letech existence ruského carského dvora bývalo dobrým zvykem, že panovníci měli své „dvorní šašky“. Většinou jejich funkci zastávali šlechtici, kteří se panovníkovi znelíbili nebo se provinili proti zákonu. Například za vlády carevny Anny se ruský kníže Michail Golicyn oženil s Italkou a stal se katolíkem. To carevnu tak rozlítilo, že sňatek anulovala a udělala z knížete jednoho ze svých dvorních šašků. Pro své pobavení ho navíc oženila s jednou ze svých služebných (původem Kalmyčkou) a nechala pro novomanžele vystavět palác na zamrzlé hladině řeky Něvy, kde měli strávit líbánky. Palác byl pouhých 17 metrů dlouhý a 5 metrů široký a byl celý z ledu, včetně nábytku a takových detailů, jakými byly hodiny, květiny ve vázách a hrací karty. Osvětlovaly jej tisíce svíček v ledových svícnech. Na přelomu února a března roku 1740 byl nebohý pár přinucen strávit v paláci svatební noc, nicméně novomanželům se nějakým způsobem podařilo tento krutý žert carevny Anny přežít ve zdraví.

Kateřina II. Veliká

Druhou Kateřinou na ruském trůnu byla Kateřina II. Veliká (1762–1796). Německá manželka Petra III. sesadila svého manžela z ruského trůnu a sama se stala carevnou. Tato podivuhodná žena byla na jednu stranu velkou liberálkou, dopisovala si s Voltairem a zavedla v Rusku mnoho důležitých reforem, na stranu druhou ale byla i tvrdou panovnicí s výraznými imperiálními sklony. Tvrdě potlačovala rolnická povstání a postupně rozšiřovala ruské impérium. Stavební boom za její vlády se nesl v duchu neoklasicismu, nechala vystavět například Malou a Velkou Ermitáž, divadlo Ermitáž, Mramorový palác, byla zhotovena také velkolepá socha Petra I. Velikého, socha Měděného jezdce. V těchto letech přestal být Petrohrad pouhou oázou luxusu uprostřed divočiny, stal se opravdovou metropolí, jak si ji vysnil Petr Veliký.

Cesta k reformám

Po smrti Kateřiny Veliké nastoupil na trůn car Pavel I. (u moci 1796–1801). Ten byl zabit ve své ložnici při spiknutí v roce 1801 a jeho nástupcem se stal Alexandr I. Po celé 19. století vládli carové se jmény Alexandr nebo Mikuláš, kteří se tu více, tu méně přikláněli k moderním demokratickým institucím. Každý ze zmíněných panovníků stavěl své pomníky ve formě paláců, chrámů či náměstí a každý z nich tak přispěl svou troškou k rozkvětu Petrova města. Na konci století byl Petrohrad metropolí plnou umělců, básníků, spisovatelů, vědců a učenců a zároveň prosperujícím obchodním a průmyslovým centrem.

Alexandr II. s rodinou

Grigorij Rasputin

$UserId$1

Revoluce

$UserId$2

2. světová válka

$UserId$1

Pád Sovětského svazu

$UserId$2

Historické milníky

1703 | Petr I. Veliký zakládá město.
1712 | Carský dvůr se přesouvá do Petrohradu.
1725 | Kateřina I. po Petrově smrti stěhuje hlavní město zpět do Moskvy.
1730 | Carevna Anna opět vrací Petrohradu status hlavního města.
1754 | Rastrelli začíná se stavbou Zimního paláce.
1757 | Založena Akademie výtvarných umění.
1762 | Počátek vlády Kateřiny II. Veliké.
1801 | Syn Kateřiny II. Pavel je zavražděn, vlády se ujímá Alexandr I.
1812 | Napoleonova armáda obsazuje Kreml.
1818 | Začátek výstavby chrámu sv. Izáka.
1825 | Povstání děkabristů.
1851 | Zahájen provoz železnice spojující Moskvu s Petrohradem.
1855 | Na trůn usedá car Alexandr II.
1858 | Dokončena stavba chrámu sv. Izáka.
1861 | Zrušeno nevolnictví.
1881 | Alexandr II. je zavražděn, vlády se ujímá Alexandr III.
1894 | Na trůn usedá car Mikuláš II.
1904–05 | Rusko-japonská válka.
1913 | 300. výročí vlády dynastie Romanovců.
1914 | Rusko vstupuje do 1. světové války, město je přejmenováno na Petrohrad (Petrograd).
1917 | Car v únoru abdikuje, v říjnu dochází k bolševickému převratu.
1918 | Hlavním městem se stává opět Moskva, carská rodina vyvražděna v Jekatěrinburgu.
1922 | Občanská válka končí, vzniká SSSR.
1924 | Lenin umírá, město je přejmenováno na Leningrad.
1941–44 | 900 dnů trvající blokáda města.
1991 | Rozpad SSSR, město přejmenováno na Sankt-Petěrburg.
1999 | 31. prosince rezignuje Boris Jelcin, první ruský prezident.
2000 | Vladimir Putin, petrohradský rodák, je zvolen prezidentem.
2008 | Fotbalový klub Zenit Petrohrad triumfuje v Evropské lize.