TOP 10 zajímavostí

Santo Stefano

Okouzlující komplex středověkých kostelů, křížových chodeb a krypt (strana 46)

MAMbo

Elegantní muzeum moderního umění se stylovou kavárnou (strana 64)

Due Torri

Dvě slavné věže jsou symbolem Bologni. Vydejte se na vrchol Torre degli Asinelli a pokochejte se pohledem na město (strana 41)

Portici

Impozantních 35 km elegantních sloupořadí vás ochrání před nepřízní počasí (strana 35)

Gastronomie

Dopřejte si nějaký ten kulinářský požitek a záhy pochopíte, proč se městu přezdívá „La Grassa“ (strany 88 a 98)

San Luca

Vydejte se nejdelším krytým sloupořadím na světě na vrchol kopce do kostela San Luca (strana 70)

Basilica di San Petronio

Monumentální bazilika patří mezi nejimpozantnější gotické kostely v Itálii (strana 32)

Palazzo dell’Archiginnasio

Bývalá univerzitní budova s anatomickým sálem, ve kterém se kdysi pitvala lidská těla (strana 36)

Pinacoteca Nazionale

Nejlepší umělecká sbírka ve městě s díly bolognských a dalších italských mistrů (strana 55)

Fontana dell nettuno

V samém srdci města na vás čeká Giambolognův bronzový Neptun (strana 28)

Ideální den v Bologni

9.00

Snídaně

Náročný den odstartujte kávou a brioškami v Il Caffè Delle Sette Chiese na Piazza Santo Stefano. Usaďte se přímo v podloubí, odkud je nejlepší výhled na kostel Santo Stefano.

10.00

Strada Maggiore

Z Via Santo Stefano se vydejte do Corte Isolani, kouzelného středověkého labyrintu plného galerií a kaváren, a odtud pokračujte na Strada Maggiore, lemovanou podloubími a paláci. Projděte si zdejší elegantní starožitnictví, navštivte rozkošné muzeum hudby a gotický kostel Santa Maria della Vita.

Poledne

Kulinářský zážitek

Ponořte se do bludiště středověkých uliček u Piazza Maggiore, plného lákavých lahůdkářství a stánků s jídlem. Nezapomeňte zajít do zdejší stylové kryté jídelny. K obědu si dejte placku zvanou piadina , napěchovanou parmskou šunkou, mortadelou a sýrem, nebo zamiřte do gurmány vyhledávaného lahůdkářství Tamburini na Via Caprarie 1.

11.00

Historické jádro

Pokračujte na Piazza del Nettuno se slavnou Giambolognovou sochou Neptuna a dále na Piazza Maggiore, které vévodí Basilica di San Petronio. Na rozlehlém náměstí se nejprve nechte pohltit atmosférou všedního bolognského dne a poté nahlédněte do monumentálního interiéru baziliky.

14.00

Starobylá univerzita

Na elegantní Via dell’Archiginnasio navštivte freskami vyzdobený Palazzo dell’Archiginnasio, první sídlo Bolognské univerzity, v jehož anatomickém sále Teatro Anatomico se uskutečnily první pitvy v Evropě. Poté si zaskočte na kávu a něco sladkého do luxusní kavárny Caffè Zanarini na Piazza Galvani.

15.00

Šikmé věže

Pokračujte na severovýchod ke dvojici šikmých věží Due Torri. Pokud chcete spálit nějaké kalorie, vyšplhejte po 480 schodech na vrchol jedné z nich, Torre degli Asinelli. Následně se vydejte na toulky po bývalém židovském ghettu, dnes plném kouzelných řemeslných dílen.

16.00

Univerzitní čtvrť

Po Via Zamboni zamiřte přímo do srdce univerzitní čtvrti. Prohlédněte si zdejší honosné paláce, které jsou přestavěné na fakulty, a navštivte bohémské bary, kavárny a knihkupectví.

20.00

Pravověrná trattoria

O kousek dál na Via Piella si v restauraci Trattoria dal Biassanot dopřejte poctivou porci pravých, čerstvě připravených bolognských špaget. Pokud se hned vedle restaurace podíváte maličkým okénkem Finestrella di Via Piella, uvidíte protékající kanál a možná si budete připadat jako v Benátkách.

18.00

Čas na aperitivo

Unikátní kombinace koktejlů a fresek z 16. století na vás čeká v soukromé kapli Le Stanze v Palazzo Bentivoglio na Via del Borgo di San Pietro 1.

22.00

Jazz ve sklepě

Sejděte do historických sklepení v Palazzo Bentivoglio na Via Mascarella 4/B, kde na vás v Cantina Bentivoglio čeká ten nejlepší jazz ve městě.

Úvod

Bologna, metropole zřejmě nejkultivovanějšího italského regionu Emilia-Romagna, proslula svou univerzitou, kuchyní a tradičně levicovými postoji. Odtud také pramení tři známá bolognská přízviska: Bologna la Dotta (vzdělaná), Bologna la Grassa (tlustá) a Bologna la Rossa (rudá). Jelikož je město známé také díky nádherně zachovalému historickému jádru, je přízvisko „la Rossa“ nejen odkazem na levicově orientovanou politiku Bologni, ale i na zdejší rudé paláce, věže a portiky.

Město se rozkládá na okraji Pádské nížiny na úpatí Apenin a je díky svým starobylým městským branám, paprsčitému půdorysu a dlouhým rovným ulicím přímo skvostnou ukázkou římského a středověkého urbanistického plánování. Leží přímo na Via Aemilia, rovné starořímské silnici vedoucí z Rimini do Piacenzy. Ve středověku zde byla založena první univerzita v Evropě, kolem níž se rychle začalo rozrůstat město. V něm se záhy začaly tyčit tucty nových věží, sloužících jako hlásky nebo symboly moci zdejších šlechtických rodů, vládnoucích ve městě až do roku 1506, kdy se Bologna stala součástí papežského státu. Město prosperovalo již od samého počátku své existence, k čemuž podstatnou měrou přispěly okolní úrodné nížiny plné vinic. Uvnitř hradeb panovala mnohem liberálnější atmosféra než ve většině ostatních provinčních měst, takže Bologna začala být brzy vnímána jako město plné svobodomyslných a podnikavých lidí. Moderní Bologna je progresivní město s početnou studentskou populací, prosperujícím podnikatelským sektorem a rušným společenským životem.

Bologna La Grassa

Co se týče tří zmíněných přízvisek, je Bologna celosvětově asi nejznámější jako „la Grassa“ (tlustá). Jde o odkaz na zdejší bohaté kulinářské tradice; region Emilia-Romagna je legendární obilnicí Itálie, ve které přišly na svět takové delikatesy jako prosciutto crudo (parmská šunka), parmazán a světoznámý balzamikový ocet (aceto balsamico) . Bologna, která představuje srdce regionu, je pak považována za kulinářskou metropoli celé Itálie. Za svou proslulost vděčí aromatické růžové mortadele, originální bolognské masové omáčce ragù a především svým vaječným těstovinám. Dostatečným důvodem k návštěvě města jsou už jen samotné tortellini . O jejich původu koluje řada legend. Podle jedné z nich je vymyslel mladý kuchař zámožného bolognského kupce, který se prý nechal inspirovat perfektně tvarovaným pupíkem manželky svého pána. V restauracích a obchodech s těstovinami po celém městě běžně narazíte na tzv. sfogline , ženy válející těsto a vykrajující z něj maličké kousky nejrůznějších tvarů. O tom, jaký význam tortellini pro Bolognu mají, svědčí i fakt, že ve městě funguje 25 kuchařských škol specializujících se na těstoviny a každoročně zde probíhá soutěž v jejich výrobě s názvem Il Matterello d’Oro (Zlatý váleček).

Pohled na Piazza Maggiore z Torre degli Asinelli

Pokud zabloudíte do středověkých uliček v okolí Mercato di Mezzo, ocitnete se přímo uprostřed nekonečného labyrintu stánků a obchůdků s potravinami, které praskají ve švech pod náporem čerstvého zboží. Zdejší lahůdkářství, ověšená šunkovými kýtami a obřími bochníky sýra, úplně lákají kolemjdoucí k tomu, aby se zastavili na pár plátků tenoučkého prosciutta a sklenku chlazeného pignoletta. Pokud jde o bolognské restaurace, nečekejte žádnou přehlídku michelinských podniků plných exotických delikates, ale spíše poctivé rodinné restaurace, kladoucí důraz na jednoduchou kuchyni a kvalitní ingredience. Současné módě lehkých jídel podlehla jen hrstka bolognských restaurací, drtivá většina ostatních dál pokračuje v tom, co umí nejlépe a co jim vždy bylo vlastní.

Perfektní těstoviny

Bolognané berou jídlo velmi, velmi vážně. V roce 1972 vydala Accademia Italiana della Cucina nařízení, že šířka uvařených tagliatelle musí být 1/1270 výšky věže Torre degli Asinelli, tedy přesně 9 mm.

Kulturní odkaz

Se stejnou vášní jako k jídlu přistupují místní i ke kultuře. I v tomto případě mají rozhodně na čem stavět. Dlouhé zástupy osvícených učenců, právníků a umělců působících již od středověku na zdejší univerzitě pasovaly město do role centra vzdělanosti a jejich vědecké objevy výrazně přispěly k formování podoby moderního světa. To, jaký význam měla pro město jeho akademická obec, naznačují již nádherně zdobené sarkofágy bolognských vzdělanců v muzeu středověku. Profesoři vždy patřili k bolognské honoraci a společnost si jich patřičně vážila jak za jejich života, tak i po jejich smrti.

Éra středověku zanechala městu dědictví v podobě nádherných památek, velkolepých gotických chrámů plných umění a typických kolonád. Elegantní sloupořadí, dnes zapsaná na seznamu UNESCO, sloužila již od svého vzniku jako místa setkávání Bolognanů ze všech vrstev společnosti a zároveň jako praktická ochrana před rozmary počasí. V dobách dávno minulých byly kulisou nájemných vražd i milostných avantýr, kterým se zde oddávali (mimo jiné) i slavní Boccaccio a markýz de Sade. Do ulic lemovaných portiky kdysi vyráželi za inspirací Verdi i Rossini, materiál pro své temné středověké detektivky zde shromažďoval i slavný Umberto Eco. V letních měsících ladí v podloubích své nástroje hudebníci a místní malíři si zde staví své stojany. Kavárenští hosté, posedávající na venkovních zahrádkách, mají jistotu, že je v zimě ochrání před deštěm a sněhem a v létě před spalujícími slunečními paprsky.

Díky portikům a kompaktnímu historickému jádru je Bologna jako dělaná pro příjemné procházky. Památek, muzeí a uměleckých pokladů je tu tolik, že je budete obcházet několik dní. Některé z místních kostelů jsou hotové pokladnice umění a renesanční či barokní paláce, zdobené freskami, poskytují důstojné zázemí hlavním městským muzeím. Palazzo Poggi, sídlo Bolognské univerzity, je domovem několika fascinujících specializovaných muzeí a v nedaleké Pinacotece je umístěna nejlepší umělecká sbírka ve městě s díly Giotta, Raffaela a největších mistrů bolognské malířské školy. Svého vrcholu bolognské umění dosáhlo v období baroka, kdy se město stalo vůdčím elementem italského malířství.

Fontana del Nettuno

Živé město

I přes svou zářnou minulost, nádhernou archi- tekturu a renomé v oblasti gastronomie se Bologna zdaleka nemůže pochlubit takovým množstvím turistů jako Florencie nebo Benátky. Možná je to jen dobře; město působí mnohem přirozeněji, je opravdové, čistě italské a nebudete se v něm cítit jako v muzeu. Zdejší atmosféře náramně prospívá početná studentská komunita, hledající rozptýlení v bohémských barech rozesetých po celé univerzitní čtvrti. Pro Bolognany všech věkových kategorií je úplným rituálem passeggiata , večerní korzo v ulicích. Město má dostatek kaváren i barů a žije bohatým kulturním životem, naplněným koncerty, jazzem, divadlem a výstavami umění. V Bologni žije 390 000 obyvatel, v širší aglomeraci pak více než jeden milion. V průběhu školního roku toto číslo ještě naroste díky vysokoškolákům o dalších zhruba 100 000. O prázdninách, kdy je většina studentů pryč, žije město festivalem Bè Bolognaestate s bohatou nabídkou hudby, umění a divadla. Bologna má dlouhou hudební tradici a v minulosti zde působili takoví velikáni, jakými byli Verdi, Rossini či Puccini. V roce 2006 se městu dostalo prestižního ocenění, když se stalo členem sítě kreativních měst UNESCO v oblasti hudby.

Vždy čerstvé zboží

Regionálnímu hospodářství, v principu založenému na zemědělské soběstačnosti, se již po staletí daří relativně dobře. Hlavním pohonem zdejší ekonomiky je strojírenství, zahrnující vše od výroby automobilů a obráběcích strojů až po přesnou robotiku. Jelikož z regionu Emilia-Romagna pocházejí slavné značky Ferrari, Maserati a Lamborghini, je oblast celosvětově známá jako bašta rychlých aut. Město i region jako by vždy věděly, že peníze mohou přinést jen kvalitní produkty, podpořené správně fungujícím zemědělstvím. Mortadela i motorky Ducati jsou toho jasným důkazem. Přesně v souladu s progresivním podnikatelským duchem Bologni byla veškerá průmyslová výroba vytlačena na periferii, takže krásně zachovalé historické centrum města je dnes příjemným místem k životu.

Středověký Manhattan

V dobách středověku se nad Bolognou vypínala více než stovka věží, vysokých od dvaceti do šedesáti metrů. Stavět si je nechala zdejší šlechta, přičemž jednotlivé soupeřící rodiny se pochopitelně snažily trumfnout jedna druhou. Od 16. století však začaly tyto torri postupně vycházet z módy. Kvůli neustálým obavám z požárů či zřícení převzaly jejich roli symbolů moci a statusu nově vznikající šlechtické palazzi . Při přestavbě města koncem 19. století navíc musela jít celá řada z nich k zemi. Většina zbývajících má nebezpečnou tendenci naklánět se, často v alarmujících úhlech. Jedinou perfektně kolmou věží je věž Azzoguidi u Cattedrale di San Pietro, přezdívaná Albatela (Vysoká kráska). Nejslavnějšími věžemi ( a zároveň symboly města) jsou Asinelli a Garisenda, známé jako Due Torri. Na vrchol věže Asinelli se dá vystoupat po 498 schodech. Pokud budete chtít mít nějakou věž jen pro sebe, zarezervujte si prohlídku Torre Prendiparte (viz str. 129) . Ale pozor, ani cena, ani výstup na vrchol nejsou zrovna pro slabší povahy.

Současná Bologna se pochopitelně potýká s celou řadou sociálních problémů, jedním z nich je například vysoká míra nezaměstnanosti mladých (ta se v současnosti v Itálii pohybuje kolem 33 %). Město je nicméně stále na špičce, pokud jde o kvalitu života, celý region pak patří k jedněm z nejbohatších v rámci celé Evropské unie. Zdejší HDP na obyvatele je třetí nejvyšší v Itálii. Bologna se rovněž vzorně stará o své kulturní dědictví. Jen za posledních pár let prošla rekonstrukcí celá řada památek v historickém centru. Díky úsilí fondu Fondazione Cassa di Risparmio in Bologna zde bylo otevřeno (nebo znovuotevřeno) celkem osm budov, hlavně kostelů a paláců. Výraznou motivací k návštěvě Bologni může být i fakt, že je významným železničním uzlem, takže se z něj dají velice snadno podnikat výlety do dalších měst v regionu Emilia- Romagna . Například Modena, rodiště Luciana Pavarottiho a domov značek Maserati a Ferrari či mimořádné katedrály (duomo) , je vzdálená jen půl hodiny jízdy vlakem, bašta gurmánů Parma pak necelou hodinu. Jen kousek od města začínají první předhůří Apenin, zalesněné pahorky jižní Bologni zvané Colli Bolognesi, které slouží v letních měsících jako vítané útočiště před žhavými slunečními paprsky.

Uvnitř Palazzo d’Accursio

Bologna má spousty tváří: je městem historie, kultury, muzeí, hudby i výtvarného umění, předním univerzitním městem, centrem gastronomie i obchodu. Ale především je to město nebývalé harmonie, ve kterém se kult krásy promítá snad do všech aspektů života.

První studenti Bolognské univerzity

Stručná Historie

Poloha Bologni se stala pro město prokletím i požehnáním. V průběhu staletí město střídavě ovládaly nejrůznější mocnosti, takže období míru a klidu tu nikdy netrvala příliš dlouho. Na druhou stranu právě to je příčinou toho, proč se dnešní Bologna může pochlubit tak působivou směsicí kulturních památek. Navzdory všem invazím, obléháním, epidemiím moru a devastaci způsobené 2. světovou válkou vyrostlo z Bologni jedno z nejbohatších a nejdynamičtějších italských měst. Jeho historie sice sahá až do dob předetruských civilizací, nejvýraznější stopu na tváři města ale zanechal až středověk, kdy se kolem nejstarší evropské univerzity začalo pomalu rodit město plné rudých cihel a věží.

Due Torri, symbol Bologni

Počátky osídlení

Kolem 9. století př.n.l., kdy se doba bronzová začala pomalu překlápět do doby železné, vzkvétala na území severní a střední Itálie villanovská kultura, pojmenovaná po pohřebišti Villanova, objeveném kousek od Bologni v roce 1859. Období míru a prosperity zde trvalo až do 8.století př. n. l., kdy již prakticky celý region ovládali Etruskové. V 6. století př.n. l. bylo na území dnešní Bologni založeno etruské město Felsina, které se díky snadnému spojení s přístavem Spina v deltě řeky Pád brzy stala významným obchodním centrem celé oblasti. Dobrý obrázek o významu a sofistikovanosti etruské civilizace si můžete udělat v bolognském Archeologickém muzeu, kde jsou vystaveny vykopávky z etruských hrobů, překrásné sošky a šperky.

Již od počátku 4. století př. n. l. se musela etruská Bologna bránit opakovaným nájezdům Keltů, kteří přicházeli z oblastí severně od Alp. Keltské kmeny postupně obsadily značnou část italského území severně od Apenin a oblast Marches. Jednomu z nich, Bójům, vděčí Bologna za své latinské jméno Bononia. Právě tak ji pojmenovali Římané, kteří oblast ovládli v roce 189 př. n. l.

V této době byli Římané dávno pány celé tzv. Předalpské Galie a v úrodné Pádské nížině zakládali své kolonie. Postavili cestu Via Flaminia, táhnoucí se od pobřeží Jaderského moře přes Apeniny až do Říma a roku 187 př. n. l. dokončili dlouhý úsek další cesty zvané Via Aemilia, vedoucí nově dobytými teritorii z Rimini na východním pobřeží do Piacenzy. Klíčovým centrem jejich nových území se stala právě Bononia, která mohla díky svému propojení s Via Flaminia nabídnout římským vojákům i obchodníkům přímé spojení s Římem. Město bylo za Římanů výrazně přestavěno a rozšířeno, a i když jeho valnou část později pohltila středověká zástavba, jsou na současné Bologni stále dobře patrné původní starořímské dispozice. Stará cesta Via Aemilia protíná přímo centrum města. Přítomnost Římanů ve městě dokládají i vykopávky v archeologickém muzeu a středověké sloupy v mnoha kostelích, při jejichž stavbě byly běžně používány ozdobné hlavice „zrecyklované“ z původních starořímských chrámů.

Hunové, Gótové a Langobardi

Na počátku 5. století začal být celý region ohrožován barbarskými nájezdníky, tlačícími se nemilosrdně na jih. Vpád Vizigótů a Hunů se stal jakýmsi testem přežití pro zdejší křesťanskou kulturu. Díky nadstandardním vztahům milánského arcibiskupa Ambrože a bolognského biskupa Petronia (jenž se později stal svatým patronem Bologni) mohlo být město obehnáno prstencem hradeb. „Svatou ochranu“ města měly zaručit čtyři kříže, vztyčené přímo před hradbami.

Nádherné portiky naVia Farini

Městské státy arodinné dynastie

Bologna La Dotta