Top 10 zajímavostí

Chrám Santa Maria Assunta ve městě Mosta Stavba inspirovaná Pantheonem v Římě

Mdina Bývalé hlavní město ostrova Malta je plné úzkých středověkých uliček a barokních kulturních pokladů

Gozo Malý zelený ostrov si uchoval tradičnější životní styl než jeho větší soused

Modrá jeskyně Jeďte se podívat na azurové vody působivé mořské jeskyně

Katedrála svatého Jana Prostá fasáda této dominanty hlavního města Valletty trochu „maskuje“ neobyčejnou nádheru uvnitř chrámu

Vodní sporty Průzračně čisté vody kolem ostrova Malta z něj dělají učiněný ráj pro všechny vyznavače vodních sportů

Zátoka Mellieħa Bay Tento krásný záliv lemuje nejhezčí písečná pláž na Maltě – Għadira; v jejím sousedství se nachází přírodní rezervace

Citadela na ostrově Gozo Velice působivá stavba na menším ze dvou hlavních ostrovů

Starověké chrámy Místa, jako je více než pět tisíc let stará Mnajdra, přinášejí svědectví o dávné historii souostroví

Marsaxlokk Rybářské čluny kotvící v tomto pitoreskním přístavu mají na přídi namalované oči – ty mají zpozorovat hrozící nebezpečí

Ideální den na Maltě

7.00 Ranní procházka

Projděte se brzy po ránu kolem zálivu Golden Bay. Pláž je v tuto denní dobu oázou klidu a ticha.

9.00 Snídaně

Zajděte si do Crystal Palace (na ulici Triq San Pawl) na okraji Rabatu na chutnou snídani ve formě plněných taštiček pastizzi. V tomto podniku mají snad největší výběr jejich náplní na celém ostrově.

10.00 „Vláček“ v Rabatu

Nasedněte v Rabatu na „vláček“, který vás proveze po okolí. Je to docela zábava, a kromě toho se i něco zajímavého dozvíte.

11.00 Mdina

Projděte se starobylým městečkem Mdina a navštivte promítání dokumentu nazvaného Mdina Experience, který vám přiblíží historii místa. Před odjezdem nezapomeňte vyšplhat také na zachovalé hradby a vychutnat si výhled do okolí.

13.00 Palazzo Parisio

Zajeďte si prohlédnout Palazzo Parisio v městečku Naxxar. Tento výstavní zámeček rozhodně stojí za návštěvu. Po prohlídce paláce si v jeho zahradách můžete dát dobrý oběd.

15.00 Valletta

V metropoli to žije kulturou, využijte proto odpoledne k návštěvě některého z muzeí. Muzeum St James Cavalier je lákavým cílem pro milovníky umění, v Grand Masters Palace (paláci Velmistrů) máte zase pocit, jako byste se vrátili v čase.

17.00 Čas na lázně

Je čas na relaxaci. Pěkné lázně jsou v letoviscích St Julian’s a Sliema, dalšími lázněmi jsou pak Fortina a Apollo Day Spa. Po vykoupání můžete chvíli jen tak lenošit u bazénu, anebo si zajet na pláž u zálivu St George’s Bay.

19.30 Večeře u Spinola Bay

Spinola Bay je tím pravým místem pro všechny gurmány a milovníky dobré kuchyně, nabídka je skutečně bohatá. Když budete vybírat restauraci, všímejte si, do kterých z nich chodí místní.

21.00 Klubová scéna

V Paceville se dá protančit celá noc. K těm nejlepším klubům patří Footloose (na St George’s Road) a Havana (též na St George’s Road); kluby Level 22 (Portomaso Business Tower) a Barcelona (Wilga Street) nabízejí poněkud kultivovanější atmosféru.

Úvod

Malta se nachází prakticky uprostřed Středozemního moře. Rozloha celého souostroví činí pouhých 316 km^2, přesto se zde v průběhu dějin od pravěku až po dnešek vystřídaly všechny možné civilizace a místní obyvatelé byli mnohokrát svědky významných historických změn v Evropě. První osídlení je doloženo již z doby před více než sedmi tisíci lety; a od té doby – během celých dějin – vynikající přírodní přístavy Malty poskytovaly zázemí a bezpečí jedněm a zkázu druhým.

Maltské souostroví tvoří šest ostrovů, z nichž pouze tři jsou trvale obydleny. Největším ostrovem je Malta, na které žije přes 400 000 lidí, druhým je Gozo (v maltštině Għawdex) s asi čtvrtinovou rozlohou a zhruba 30 000 obyvateli. Mezi nimi pak leží ostrov Comino (maltsky Kemmuna), který má rozlohu pouhé 3 km2, stojí na něm jeden hotel a pár dalších budov a není zde povolen provoz žádných motorových vozidel. Dále jsou to dva ostrůvky v zálivu Svatého Pavla, na které jezdí turisté pouze přes den a nikdo tady nepřespává, a konečně malý ostrůvek Filfla, na který lidé nemohou vstupovat vůbec, protože jako chráněná přírodní rezervace je vyhrazený ptactvu, ještěrkám a dalším živočichům.

Přístav nebo med?

O původu názvu „Malta“ se debatuje již dlouho, jisté však je, že nemá nic společného s významem českého slova malta. Jedna teorie tvrdí, že se jedná o zkomoleninu fénického slova malat (v překladu „bezpečný přístav“), ale po celá staletí byl ostrov známý pod jménem Melita, které prý je odvozeno z řeckého výrazu pro med – meli; tímto produktem byl totiž ostrov odedávna proslulý. Název Gozo (v maltštině Għawdex – výslovnost je „ávdeš“) patrně pochází z řeckého slova gaudos, které snad původně vzniklo z fénického výrazu pro malý člun.

Poloha a povrch

Malta je nejjižnějším státem Evropy a je to z ní přibližně stejně daleko k nejzápadnějším i k nejvýchodnějším zálivům Středozemního moře; velký rozdíl není ani ve vzdálenosti ke břehům Sicílie a severní Afriky. Kdysi dávno byla zřejmě Malta součástí Sicílie – než se po poslední době ledové zvedla hladina všech oceánů a moří.

Oslavy svátku svatého Josefa v městečku Kirkop

Geologicky je ostrov tvořen zejména vrstvami pískovce a vápence – tedy poměrně měkkými pórovitými horninami, které po tisíciletí podléhaly erozním vlivům vody a větru. Vznikly tak desítky úzkých zátok oddělených navzájem vysokými útesy a sem tam nějakou tou písečnou pláží. V dávných dobách se na Maltě vyskytovaly i vodní toky, které umožňovaly život populacím zakrslých hrochů či slonů. Stovky zkamenělých koster těchto zvířat byly objeveny v jeskyni Għar Dalam na jihu hlavního ostrova. Dnes jsou prakticky všechny vodní toky vyschlé a Malta musí spoléhat, pokud jde o vodu, na srážky v zimních měsících a na technologicky vyspělé postupy odsolování mořské vody.

Na jaře se břehy ostrova i nezastavěné části vnitrozemí zazelenají svěží trávou a všude je spousta květin. Během suchých letních měsíců však všechno vyprahne a zhnědne – vzduch je horký a nehybný a jediným všudypřítomným zvukem je cvrkot cikád.

Bohaté dědictví

První osadníci se na Maltu dostali pravděpodobně ze Sicílie někdy kolem roku 5300 př. n. l. Byli to zemědělci a ve své době museli být soběstační. S postupným rozvojem mořeplavby však Malta představovala významný a důležitý přístav na obchodních trasách. Záhy se tak stala místem, o jehož kontrolu usilovaly všechny středomořské námořní mocnosti. V 16. století daroval Maltu císař Karel V. řádu maltézských rytířů (johanitům). Malta byla tehdy mohutně opevněna. Hlavní město Valletta je dodnes považováno za mistrovské dílo pozdně středověké a raně barokní pevnostní architektury. V roce 1798 Napoleon Bonaparte johanity z jejich opevněného ostrova vykázal, o dva roky později však Francouzi ustoupili Britům, kteří potom vládli souostroví (později s určitou formou autonomie) až do vyhlášení nezávislosti v roce 1964. O deset let později se Malta stala republikou a 1. května 2004 oficiálně členským státem Evropské unie.

Obyvatelstvo

A co lidé, kteří po staletí žili na souostroví pod cizí nadvládou? Navzdory této zkušenosti patří k těm nejpohostinnějším, jaké můžete na světě najít. Když u břehů Malty v roce 60 ztroskotal svatý Pavel, dostalo se mu prý vlídného přijetí, jaké zažívají návštěvníci země i dnes.

Slavnosti

Každé městečko či vesnice na maltském souostroví slaví svátek svého patrona a tyto slavnosti (festa) většinou trvají celý víkend. Slavnosti zpravidla začínají sobotním průvodem, při kterém je socha či figurína světce nesena za doprovodu místní kapely ulicemi příslušné obce. Celá komunita se potom sejde na bohoslužbě ve farním kostele. Festa není jenom náboženským rituálem, je příležitostí pro prezentaci různých institucí, místních dechových kapel a přehlídkou ohňostrojů. Všechny ulice jsou vyzdobeny a na stáncích se prodává různé občerstvení. Nejen místní lidé, ale i cizí návštěvníci jsou při těchto oslavách vždy vítáni.

Po celé generace zůstali Malťané věrní svým tradicím, svému jazyku a své kultuře. Většina místních lidí hovoří maltsky, což je jazyk do značné míry podobný arabštině, ovlivněný ovšem dalšími jazyky. Druhým úředním jazykem země je angličtina a ovládá ji prakticky každý. Hodně lidí mluví také francouzsky nebo italsky.

Malťané a obyvatelé ostrova Gozo si velice zakládají na tom, co je jim drahé. Katolická víra je kotvou a pilířem jejich životů, pýchou každé vesnice je vyzdobený farní kostel. Důležitým prvkem jsou pevné rodinné vazby a všeobecně je prokazován respekt starším osobám.

Výrazně se láska k vlastní zemi projevila i v době druhé světové války, kdy za ni Malťané bojovali tak statečně, až si v roce 1942 vysloužili od Velké Británie nejvyšší možné vyznamenání – Kříž svatého Jiří. Malťané jsou dnes rovněž hrdí na svou nezávislost – a mimo jiné se to projevuje jednou z nejvyšších volebních účastí na světě. V průměru se voleb účastní okolo 95 % obyvatel s volebním právem – a ti se většinou netají tím, koho volili.

Malťané však zdaleka netráví čas jenom politickými debatami, užívají si velmi rádi uvolněný „ostrovní“ životní styl. A je vcelku jedno, zda jde o rybáře opravujícího své sítě nebo leštícího člun zvaný luzzu anebo číšníka v přístavní restauraci – prakticky nikdo nikam nespěchá a za chvíli se tomuto volnějšímu životnímu tempu přizpůsobí i zahraniční návštěvníci.

Místní se mezi sebou znají a funguje tady princip jakési pospolitosti a vzájemné podpory. Když je třeba „světu“ představit nově narozené miminko, často potkáte obě dvě babičky svorně a pyšně tlačící kočárek, jak přijímají gratulace od svých sousedů. V neděli celé rozvětvené rodiny uspořádají piknik nebo zasednou ke společnému obědu. Po něm si jdou děti hrát a dospělí probírají, co je nového.

Změny a turismus

Ačkoliv tradice hrají v každodenním životě lidí pořád značnou roli, Malta od získání nezávislosti prošla značnými změnami. Spolu s populačním růstem nabývá čím dál více na významu turismus – a s rostoucím počtem turistů a potřebou jejich ubytování znamenal stavební boom určité tlaky na farmářskou a rybářskou komunitu. Investoři do moderní výstavby si příliš „nelámou hlavu“ s nějakým vkusem a množství betonu poněkud zkazilo vzezření většiny maltských letovisek. Naštěstí aspoň na ostrově Gozo se rozhodli přijmout opatření, že bude možné stavět pouze z tradičního materiálu – tedy pískovce. Členství Malty v EU pak přineslo změny i v podobě modernizace infrastruktury.

Modrá laguna, ostrov Comino

Slavná historie země – doslova „vetkaná“ do fasády každé maltské budovy – vyžaduje také patřičnou zodpovědnost. Plány na rekonstrukci či citlivou restauraci historických míst a budov jsou však již na stole a kulturní dědictví ostrovů se pomalu vrací do své někdejší podoby.

Stručná historie

Malta byla díky své poloze uprostřed Středomoří vždy velice důležitým ostrovem. Hrála klíčovou roli v mnoha konfliktech mocností a byla v centru událostí měnících dějiny Evropy.

Kamenná socha bohyně plodnosti, cca 3000 let př. n. l.

Lidé žili na ostrově dávno před naším letopočtem a je tady celá řada míst, která jsou předmětem archeologického průzkumu. První osadníci se objevili na Maltě ještě v období neolitu (někdy okolo roku 5300 př. n. l.). Byli to zemědělci a archeologové se domnívají, že už během této první vlny osídlování přišla Malta prakticky o veškeré své přirozeně rostoucí lesy.

Trvalo pak zhruba tisíc let, než se na ostrově vyvinula vyspělejší kultura, jejíž příslušníci dokázali vytvářet z kamene velké stavby a při pohřbívání prováděli, dle nálezů, dosti složité rituály. Někdy okolo roku 4100 př. n. l. – tedy asi tisíc let předtím, než se v Egyptě objevily pyramidy – začali obyvatelé Malty stavět věžovité kamenné objekty, jako jsou Ġgantija na ostrově Gozo anebo Ħaġar Qim na hlavním ostrově. Tyto stavby měly zřejmě dřevěné střechy a sloužily pravděpodobně k náboženským obřadům. V podzemním chrámu Hypogeum u Paoly byly v pohřebních komorách nalezeny kosti více než 7000 lidí, kromě toho také prostor sloužící zřejmě jako věštírna. Toto tzv. období chrámů trvalo zhruba do roku 2500 př. n. l. a dochované stavby z této doby jsou dnes zařazeny na seznam památek UNESCO.

Během doby bronzové (cca 2500–700 př. n. l.) začala na Maltě vznikat první městečka. Ta zůstala bez větších proměn, dokud zdejší přírodní přístavy nezačali koncem 8. století př. n. l. využívat féničtí kupci, jejichž příjezd znamenal změnu životního stylu.

Kartágo a Řím

Féničané byli skvělými válečníky, námořníky i obchodníky. Ze svých měst na pobřeží dnešní Sýrie a Libanonu vyráželi na dlouhé plavby Středomořím a na různých místech pobřeží zakládali své kolonie – mezi nimi také kolonii Kartágo v severní Africe, která se časem stala největší mocností v regionu. Na Maltě zůstala z této doby (cca 700–300 př. n. l.) po Féničanech celá řada památek ve formě nápisů, mincí či hrobek.

Mozaika v muzeu Domus Romana

Když nová nastupující velmoc – tedy Řím – zahájila expanzi na jih, srážka s Kartágem byla nevyhnutelná. V letech 264–146 př. n. l. proběhly celkem tři tzv. punské války, v nichž byli Kartáginci nakonec poraženi. Malty se Římané zmocnili ještě v průběhu těchto válek (v roce 218 př. n. l.), opevnili městečko Mdina a v jeho okolí si postavili své luxusní vily. Pozůstatky jednoho takového římského sídla – Domus Romana – můžete dnes vidět v Rabatu nedaleko Mdiny.

Arabové a křižáci

Na sklonku své existence byla Římská říše rozdělena na západní a východní část. Malta připadla říši Východořímské, byla spravována z Konstantinopole a stala se důležitou námořní základnou. Současně s oslabováním Říma začal pomalu vzrůstat vliv Arabů. Ti obsadili ostrov v roce 870 – novými vládci Malty se tak stali emírové z rodu Aghlabovců (z dnešního Tuniska). Jedním z jejich prvních kroků bylo vybudování opevněné citadely u městečka Mdina. Ani to jim však nepomohlo a v roce 909 byli Aghlabovci svrženi Fátimovským chalífátem, jehož území bylo během první poloviny 10. století rozšířeno, zabíralo většinu severní Afriky.

Vrak lodi svatého Pavla

V roce 60 se odehrála jedna pro Maltu velice důležitá událost. U jejích břehů ztroskotala loď, na jejíž palubě byli sv. Pavel a sv. Lukáš; stalo se tak někde v místech dnešního zálivu Sv. Pavla. Oba byli na cestě z města Caesarea k soudu do Říma, u něhož měl Pavel požádat císaře o milost.

Pavel strávil zimní měsíce v provizorním obydlí v jeskyni u Rabatu, kázal křesťanství a dařilo se mu na tuto novou víru obracet místní. Jedním z prvních konvertitů byl správce Malty Publius, který se později stal také prvním biskupem ostrova.

Přestože arabští vládcové do jisté míry tolerovali křesťanství, hodně původních obyvatel Malty v této době z ostrova uprchlo a ti, kteří zde zůstali, většinou konvertovali k islámu. Dvě staletí arabské nadvlády zanechala na Maltě nesmazatelné stopy – zejména v místním jazyce. V této době se také rozvinulo pěstování bavlny a citrusových plodů.

V roce 1090 se na ostrově vylodil hrabě Roger I., který se svými vojáky připlul ze Sicílie. Tento normanský válečník předtím již se svým bratrem obsadil Kalábrii a v následujícím roce 1091 dobyl na Fátimovcích celou Sicílii. S obyvateli Malty uzavřel mírovou smlouvu, která jim zaručovala jistou svobodu, budou-li uznávat jeho autoritu. V roce 1127 však jeho syn, Roger II. Sicilský, obsadil ostrov znovu – tentokrát se ujal přímé vlády a učinil z Malty součást Království sicilského.

Malta se stala klíčovou během křížových výprav, kdy postupně prošla nadvládou Němců, Francouzů a v roce 1282 Španělů, přesněji řečeno Aragonských. V této době se začíná formovat maltská šlechta. V roce 1397 byl zaveden systém místní vlády nazývaný „Università“, na kterém se podílelo několik významných maltských šlechtických rodů.

Rytíři Řádu svatého Jana

V první polovině 16. století, během vlády sultána Sulejmana Nádherného, začali Středomoří ovládat osmanští Turci. Jejich hlavním protivníkem byli rytíři Řádu svatého Jana, kteří byli již dlouho předtím vypuzeni ze Svaté země. Podařilo se jim ale udržet se na ostrově Rhodos nedaleko tureckých břehů. Po opakovaných útocích a šestiměsíčním obléhání v roce 1522 se Turkům podařilo na Nový rok 1523 tohoto ostrova zmocnit. Do jisté míry bylo překvapením, když sultán Sulejman projevil shovívavost a umožnil poraženým rytířům z ostrova odplout. Ti se tak ocitli opět „na cestě“, ovšem vzali si s sebou značnou část svého majetku. Odvážný velmistr řádu Philippe Villiers de L’Isle Adam přivedl své rytíře na Sicílii a do Itálie, kde pak pobývali osm let bez pevné „základny“. Nakonec jim císař Svaté říše římské a španělský král Karel V. nabídl jako nový domov ostrov Maltu, a tak se tu v roce 1530 velmistr a jeho 4000 mužů vylodili. V té době mělo celé souostroví okolo 12 000 obyvatel.

Řád svatého Jana

Příběh rytířů Řádu svatého Jana v Jeruzalémě (zkráceně johanitů či hospitalitů) začíná v 11. století, kdy italští kupci z Amalfi získali od muslimského chalífy souhlas s vybudováním křesťanského hospice v Jeruzalémě. Po čase vzrostla vojenská role řádu – tedy jeho úloha v boji za křesťanskou víru. V roce 1187 byli johanité vypuzeni z Jeruzaléma, v průběhu dalších staletí bojovali proti muslimům ze svých základen v Akonu, na ostrovech Kypr a Rhodos, a posléze se dostali na Maltu, která jim jako léno byla svěřena císařem Karlem V.

Během let však korupce a vnitřní rozpory oslabily akceschopnost i pověst řádu. V každém případě však jeho někdejší členové vstoupili svou statečností v boji do historie a vysloužili řádu čestný titul: maltézští rytíři. Organizace je dnes úředně nazývána Suverénní vojenský hospitální řád sv. Jana v Jeruzalémě, na Rhodu a na Maltě, zkráceně potom Suverénní řád maltézských rytířů.

Turecké „Velké obléhání“

Vylodění na Maltě v roce 1530, autorem je René Théodore Berthon

Velké obléhání

Napoleonův příjezd

Pravoúhlý uliční systém Valletty

Britská kolonie

2. světová válka – druhé „Velké obléhání“

Vyhlášení nezávislosti

Historické milníky

5300 př. n. l.

Příchod prvních osadníků, nejspíše ze Sicílie.

od 4100 př. n. l.

Výstavba prvních kamenných chrámů.

550–218 př. n. l .

Maltu ovládá fénická kolonie Kartágo.

218 př. n. l .

Ostrov se stává součástí Římské říše.

60 n. l.

U pobřeží Malty ztroskotává loď se svatým Pavlem a svatým Lukášem.

5. a 6. století

Malta je dobyta Góty a Vandaly.

870

Ostrov obsazují Arabové – aghlabovští chalífové.

1282–1530

Na Sicílii i na Maltě vládnou aragonská knížata.

1530

Císař Karel V. dává Maltu v léno Řádu svatého Jana.

1546 a 1551

Útoky afrických pirátů na ostrov Gozo.

1565

Velké obléhání. Osmanské loďstvo Sulejmana Nádherného obléhá Maltu déle než tři měsíce, ale bez úspěchu.

1566

Zahájena výstavba nového hlavního města Valletty.

1798

Napoleon získává Maltu bez boje. Rytíři Řádu sv. Jana opouštějí ostrov.

1800

Malťané žádají o pomoc flotilu admirála Nelsona. Začíná období britské nadvlády nad ostrovem.

1869

Otevření Suezského průplavu zvyšuje význam Malty coby zastávky obchodních lodí.

1921

Velká Británie umožňuje Maltě přijetí ústavy.

1934

Maltština uznána jako druhý úřední jazyk vedle angličtiny.

1939–43

Malta je bombardována. Jako uznání hrdinství místních lidí uděluje Británie Maltě Kříž svatého Jiří.

1964

Malta získává nezávislost v rámci Commonwealthu.

1974

Oficiální vyhlášení Maltské republiky.

2004

Malta se stává členem Evropské unie.

2008

Přijetí eura. Vládní Národní strana vítězí ve volbách.

2010

Zahájen projekt City Gate v metropoli Vallettě.

2012

Poprvé od 2. světové války se otevírá Pjazza Teatru Rjal.

2013

Volby vyhrává Labouristická strana a po 15 letech se vrací k moci.

2014

Migrační krize a stovky převrácených či potopených člunů u pobřeží Malty.

2015

Rekonstrukce centra Valletty zdárně dokončena.

2018

Valletta zvolena Evropským hlavním městem kultury.

Table of Contents

Top 10 zajímavostí

Ideální den na Maltě

Úvod

Poloha a povrch

Bohaté dědictví

Obyvatelstvo

Změny a turismus

Stručná historie

Kartágo a Řím

Arabové a křižáci

Rytíři Řádu svatého Jana

Turecké „Velké obléhání“

Napoleonův příjezd

Britská kolonie

2. světová válka – druhé „Velké obléhání“

Vyhlášení nezávislosti

Historické milníky

Zajímavosti

Slavnosti

Vrak lodi svatého Pavla

Řád svatého Jana