TOP 10 ZAJÍMAVOSTí

Parlament

Vydejte se na prohlídku jedné z největších budov světa (strana 40)

Muzeum venkova

Prohlédněte si různorodou architekturu rumunského venkova (strana 63)

Jarní palác

Někdejší rezidence Nicolae Ceaușesca představuje ukázku extravagantního kýče (strana 61)

Therme

Relaxujte v největším termálním lázeňském komplexu střední a východní Evropy (strana 70)

Park Herăstrău

Uprostřed příjemné zelené oázy si vychutnejte plavbu po jezeře (strana 62)

Kostel Stavropoleos

Poklidné útočiště před ruchem Starého Města najdete v nádherně zdobeném kostele z 18. století (strana 34)

Piața Unirii

Pokochejte se pohledem na fascinující tančící fontánu (strana 39)

Ateneul Român

Zakupte si vstupenky na koncert v nejlepším koncertním sále v Rumunsku (strana 54)

Palác Cotroceni

Obdivujte vytříbený vkus rumunské královny Marie, jež měla britské kořeny (strana 65)

Caru cu Bere

Dopřejte si skvělou rumunskou kuchyni v okázalém prostředí (strana 35)

Ideální den v Bukurešti

9.00

Snídaně

Zajděte si na snídani na zahrádku Grand Cafe van Gogh v blízkosti národní banky, v srdci rušného bukurešťského Starého Města.

10.00

Staré Město

Projděte se ulicemi Starého Města a pokochejte se jeho rozmanitou architekturou, než se celá čtvrť okolo poledne zaplní davy.

11.00

Parlament

Vydejte se na komentovanou prohlídku největší budovy v Rumunsku a nezapomeňte si z balkonu pořídit krásné snímky centra města.

12.30

Caru cu Bere

V této historické restauraci (viz str. 108) ochutnejte tradiční rumunskou kuchyni – interiér stojí za vidění.

13.30

Calea Victoriei

Vyrazte na procházku po nejkrásnější ulici ve městě. Uvidíte připomínky revolučního roku 1989 a mnoho historických budov, včetně někdejšího královského paláce – a také řadu luxusních obchodů.

14.30

Muzeum venkova

Prohlédněte si spoustu domů, kostelů, větrných mlýnů a zemědělských budov svědčících o vynalézavosti rumunského lidu a v muzejní prodejně si vyberte z nabídky tradičních, ručně vyráběných produktů.

16.00

Jarní palác

Nad kýčovitou okázalostí, v níž žili rumunští komunističtí vůdci, zatímco zbytek země hladověl, nejspíš jen zalapáte po dechu.

18.00

Koncert v Ateneul Român

V jednom z nejvelkolepějších koncertních sálů Evropy si poslechněte vynikající filharmonický orchestr Georgeho Enesca.

20.30

The Artist

Den zakončete večeří v nejlepší rumunské restauraci (viz str. 111) a poté vyrazte na Piața Unirii obdivovat velkolepou tančící fontánu.

Úvod

Obyvatelé Bukurešti s velkou chutí popichují návštěvníky z ostatních částí Rumunska a prohlašují – jen s malinkou nadsázkou –, že Bukurešť je jediným městem v celé zemi. „Všechno ostatní jsou jen velké vesnice,“ tvrdí. A částečně mají pravdu. Bukurešť s oficiálním počtem obyvatel dosahujícím ke dvěma milionům (neoficiální číslo je mnohem vyšší) je nejméně čtyřikrát větší než další rumunská města a v dosud velmi centralizovaném státě je ústředním bodem politiky, obchodu, kultury, náboženství i sportu celé země. Pro návštěvníky představuje často omračující kombinaci Západu a Orientu, moderní doby a tradičních časů. Toto město extrémů, kde se nejmodernější vozy Tesla musejí pečlivě vyhýbat ohromným výtlukům ve vozovce, dokáže deprimovat i povznášet. Po desetiletí bylo špatně spravované a často to vypadá, že se zcela zřítí, má ale také jisté kouzlo a půvab a umí být lákavou destinací pro všechny, snad jen s výjimkou těch nejzahořklejších turistů.

Trocha zeměpisu

V historii bylo Rumunsko rozdělené mezi tři knížectví: Valašsko, ležící na sever od Dunaje, Transylvánii (nebo také Sedmihradsko) západně od Karpat a Moldavsko na severu – v jeho východní části se dnes rozkládá stát Moldavsko. V rovinaté krajině s nemnoha výraznějšími přírodními prvky se v srdci Dolnodunajské nížiny asi 60 kilometrů od Dunaje do široka táhne z dálky viditelná zástavba Bukurešti: uvidíte ji dlouho předtím, než vaše letadlo dosedne na Mezinárodním letišti Henriho Coandy. Na první pohled vás zaujme spousta zeleně: město je plné rozlehlých parků a veřejně přístupných zahrad, i přesto jsou ale v horkých letních měsících jeho ulice prašné a rozpálené. Bukurešť je poněkud nahodile rozdělena do šesti městských částí (očíslovaných po směru hodinových ručiček od 1 do 6), skutečné centrum města coby jeho ústřední bod tady poněkud chybí.

Nadchod Basarab

Dnešní Bukurešť a její obyvatelé

V komunistické éře Rumunska byl život v Bukurešti privilegiem. Buletin de Bucuresti, udělující šťastlivcům, kteří ho vlastnili, rezidenční práva, byl natolik vytouženým dokumentem, že byla v 70. letech dokonce natočena i poněkud kafkovská komedie o muži, který se ho snažil získat. Dnes se do hlavního města může přistěhovat každý a tisíce lidí toho rok co rok využívají. V oblasti Pipera na severu města vyrostla v posledních deseti letech rozlehlá nová obchodní čtvrť plná mrakodrapů, kde sídlí mezinárodní společnosti zaměstnávající největší mladé talenty země. Bukurešť tak zůstává velkým magnetem pro všechny Rumuny toužící po slávě a bohatství, i když jí dnes značně konkuruje možnost emigrace. Místní jsou mnohem přátelštější (přinejmenším vůči cizincům), než by ostatní obyvatelé Rumunska věřili, a každý, komu je méně než 40 let, umí alespoň trochu anglicky. Většina mluví plynule.

Náboženství

Naprostá většina obyvatel Rumunska, přibližně 87 %, se hlásí k pravoslaví. V Bukurešti se jejich počet patrně blíží 100 %. V Transylvánii žije početná katolická komunita, k níž patří zejména obyvatelé s maďarskými kořeny, zatímco mezi saským obyvatelstvem Transylvánie převládají protestanti. Současný rumunský prezident Klaus Iohannis je luterán. Víra je mezi obyvateli Bukurešti silně zakořeněná – všimněte si, kolik místních se okázale křižuje, když autobusem nebo tramvají projíždějí okolo kostela. Zvláště patrné je jejich náboženské cítění v období Velikonoc, kdy se může zdát, že se celé město nahrnulo do všech svých mnoha kostelů na velikonoční vigilii. Většina účastníků musí bohoslužbu poslouchat venku před kostelem, protože uvnitř bývá plno. Pro turisty jsou Velikonoce skvělou příležitostí, jak na vlastní oči spatřit, kolik zápalu pro víru si Rumuni dodnes zachovali – bez ohledu na snahy komunistického režimu potlačit ve společnosti vliv církve. Na tento společný kulturní zážitek jen tak nezapomenete.

Podnebí

V souladu s označením „země extrémů“ panují v Bukurešti v létě ochromující vedra a v zimě silné mrazy, jen málokdy přichází „něco mezi tím“. Teploty v červenci a srpnu často překračují 35 °C a v zimě mrzne mnohdy i několik týdnů, někdy i měsíců. Město bývá nadlouho přikryté sněhovou peřinou, ale místní jsou na nepřízeň počasí zvyklí: rozhodně neplatí, že by se město s prvním sněhovým popraškem zastavilo. Chcete-li prožít bílé Vánoce, je Bukurešť velmi slibnou destinací. Květen a červen jsou tradičně velmi deštivé, ale lijáky – často přívalové a schopné proměnit za několik minut ulice v řeky – nikdy netrvají příliš dlouho.

Zasněžené centrum Bukurešti

Pozoruhodnosti Bukurešti

Bukurešť není nijak stará – byla založena v polovině 15. století –, přesto je významným historickým místem. Hlavní pozornost se obvykle zaměřuje na revoluční rok 1989 a řada prohlídkových tras dnes vede turisty po stopách krátkého, ale krvavého konfliktu, při němž se síly věrné diktátorovi Nicolaemu Ceaușescovi střetly s těmi, kdo jej chtěli svrhnout. Komunistický režim srovnal většinu starého města se zemí, aby tak vznikl prostor pro Ceauşescovy megalomanské vize nového města pro nového komunistického člověka – o čemž nejvýmluvněji svědčí ohromná budova parlamentu, která je nejnavštěvovanější památkou města. Ze staré Bukurešti se však i tak zachovalo dost, aby si návštěvník mohl udělat představu o tom, co vše v 80. letech minulého století skončilo pod koly buldozerů. Hlavní třídy lemují secesní bytové domy a elegantní vily v pařížském stylu a nádherné pravoslavné kostely z různých historických období skýtají příjemné útočiště před shonem moderního města. Noční život Bukurešti je fantastický a pro mnoho lidí představuje hlavní lákadlo města – ze všech koutů Evropy a Středního východu se sem slétají za hédonistickými víkendovými večírky. Samostatnou víkendovou destinací je pak Therme, nejrozsáhlejší termální lázeňský komplex, rozkládající se v severní části města.

Kostel ve Starém dvoře

Slavní Rumuni

Nejkrásnější bukurešťský dům na nejznámější městské třídě Calea Victoriei kdysi patřil největšímu rumunskému hudebníkovi a hudebnímu skladateli Georgovi Enescovi. Skromný Enescu, autor Rumunské rapsodie , který mimo jiné učil hrát na housle Yehudiho Menuhina, dával přednost mnohem menší budově v zadní části velkého paláce, kde je dnes umístěno muzeum věnované jeho životu a dílu. Mircea Eliade, filozof ( a ke konci života profesor na University of Chicago) zaměřující se na výklad náboženských prožitků, se sice narodil v Bukurešti, ale stal se jednou z mnoha osobností, které spíše než doma zanechaly svou stopu za hranicemi země. Fotbalista Gheorghe Hagi zahájil svou sportovní kariéru v bukurešťských klubech Sportul a Steaua, odkud se vydal za slávou do klubu Real Madrid, a Nadia Comăneci se sice narodila v Oneşti na severu Rumunska, ale než se stala první gymnastkou v historii oceněnou známkou 10 (na olympiádě v Montrealu v roce 1976), trénovala v Bukurešti. A je příhodné, že poslední gymnastkou, která obdržela známku 10 ( v Barceloně v roce 1992) – než se změnil způsob hodnocení – byla rovněž Rumunka, Lavinia Miloșovici. Dnes dělá Rumunům na světové scéně radost tenistka Simona Halep. Při jejích vystoupeních na grandslamových turnajích se bukurešťské bary a zahrádky plní nadšenými fanoušky.

Zamrzlé v čase

Rumunský historik Lucian Boia ve své pozoruhodné knize Romania: Borderland of Europe (vyšlo ve slovenštině jako Rumunsko: Krajina na hranici Európy ) přináší snad nejpůsobivější popis současné Bukurešti. Vzbuzuje chuť k dlouhým procházkám ulicemi města a k objevování jeho skrytých pokladů. „Bukurešť je plná překvapení,“ napsal v roce 2001. „Nikde – kromě ohromných sídlišť, kde se tyčí panelák za panelákem – nenajdete dvě stejné budovy. Nepodobají se stylem, výškou ani velikostí. A dokonce i paneláky mohou skrývat tajemství: často se za nimi ukrývá celá ulice starých domů, jakoby zamrzlých v čase.“

Stručná historie

Až do roku 1459 není nikde ani zmínka o místě zvaném Bukurešť, historie města však rozhodně začíná dříve. Dějiny Bukurešti jsou propojené s dějinami rumunského národa a jejich kořeny sahají více než pět tisíc let do minulosti – k Thrákům, Dákům a také k Římanům, kteří později dali Rumunsku jeho dnešní jméno.

Thrákové a Dákové

Je téměř jisté, že prvními obyvateli dnešní Bukurešti byli paleolitští lovci a sběrači, i když o jejich přítomnosti neexistuje mnoho hmotných důkazů. V Ripiceni poblíž města Botoşani na severu Rumunska byla objevena pozoruhodná obydlí, v jeskyni Cuciulat v župě Sălaj zase jeskynní malby, obojí z pozdního paleolitu z doby asi 10 000 let př. n. l. Tato místa jsou však od Bukurešti poměrně vzdálená. Následuje jisté období, o němž nám chybějí důkazy, a počátkem doby bronzové okolo roku 3000př. n. l. se v oblasti objevují první stopy Thráků. Thrákové byli jedním z původních indoevropských kmenů, které osídlovaly rozlehlá území Blízkého východu a Evropy. Do roku 1000př. n. l. se Thrákové rozdělili do menších a soudržnějších kmenů, z nichž nejvýznamnější byli Getové a Dákové (označovaní obvykle společně jako Geto-Dákové a zhruba od roku 100př. n. l. pouze jako Dákové). Společně obývali rozlehlou oblast mezi Dunajem a Dněstrem včetně míst, kde se dnes nachází Bukurešť.

Do začátku 7. století př. n. l. založili Řekové v okolí Černého moře několik kolonií, mimo jiné i Tomis (dnes Constanța, česky Konstanca) a Callatis (Mangalia). Vztahy s Dáky byly většinou dobré a oblast prosperovala. V roce 513 se o Dácích objevuje první písemná zmínka: Hérodotos vypráví, že se perskému králi Dareiovi I. během jeho výpravy „postavili v Dobrudži na odpor Getové“. Existují důkazy (většinou mince nalezené u jezera Tei na okraji Bukurešti) svědčící o tom, že mezi Řeky a geto-dáckými osadami v místech dnešního hlavního města fungovaly obchodní vztahy.

Pozůstatky Starého dvora

Období Římanů

Ačkoli se Dáky snažili ke svým říším připojit Skytové i Makedonci, nepodařilo se jim to a do dob dáckého krále Burebisty, který v 1.století sjednotil všechny thrácké kmeny v zuřivém odporu proti Římanům, můžeme hovořit o existenci státu Dácie. Řecký historik Dionýsios o Burebistovi hovoří jako o „prvním a nejmocnějším králi, který kdy vládl Thrákii“. Sídlil ve městě Sarmizegetusa nedaleko dnešní Craiovy, asi 400 kilometrů západně od Bukurešti, a podporoval Pompeia v jeho odporu proti Juliu Caesarovi, který chystal mohutnou invazi do Dácie.

Byl to až císař Traianus, kdo dovedl římskou armádu k úspěchu a Dácii nakonec zcela dobyl – téměř 150 let po Caesarově smrti. Římského vítězství bylo dosaženo ve dvou vojenských taženích ( v letech 101–102 a 105–106) proti Decebalovi, jenž bývá považován za největšího krále Dácie. Jako uznání za jeho odvahu mu Traianus dovolil spáchat sebevraždu, aby nemusel být odveden do Říma jako vězeň. Traianův sloup v Římě je upomínkou na římské vítězství v dáckých válkách. Jeho kopie v reálné velikosti je k vidění v bukurešťském Muzeu historie.

Římané však v Dácii nezůstali příliš dlouho. Po období slávy díky schopnostem Traiana, Hadriana a dvou Antoninů začala říše upadat. Dácie byla jednou z prvních provincií, které říši opustily, a to poté, co ji císař Aurelianus přenechal v roce 271 Barbarům. Důkazy o tom, jak hluboce pronikla římská kultura během 165 let nadvlády do kultury Dácie, jsou dnes patrné na každém kroku: nejzřetelněji asi v rumunštině, která je velmi blízká lidové latině.

Slované, Maďaři a období invazí

Po odchodu Římanů byli místní, známí dnes jako Dáko-Římané, vystaveni bezpočtu vojenských vpádů. Jako první přišli Gótové, kteří vyhnali Římany z velké části severní a východní Evropy. Po nich si cestu přes území dnešního Rumunska postupně vybojovali Hunové, Avaři, Bulhaři a Slované. Jména dvou bukurešťských předměstí, Ilfov a Snagov, mají slovanský původ vypovídající o jejich kořenech. Na konci 9. století se v Transylvánii usídlili Maďaři, zatímco území dnešní Bukurešti bylo v té době součástí první bulharské říše, což platilo až do začátku 11. století, kdy podlehlo nové invazi Pečeněhů a Kumánů. Poté oblast nakrátko obsadili Mongolové, které následně vyhnala druhá bulharská říše (jež existovala přibližně mezi lety 1185 a 1396). Archeologické nálezy však naznačují, že během 12. a 13. století zůstávala většina území dnešní Bukurešti neosídlená.

Nástěnné malby v Harmanu nedaleko Braşova, pocházející ze 13. století

Středověk: vznik knížectví a upevňování pozic

Legenda, podle níž Bukurešť založil ovčák jménem Bucur, se objevuje až v 19. století a s největší pravděpodobností se jedná o čirý mýtus. Mnohem pravděpodobnější je založení města Raduem Černým (Radu Negru), prvním vládcem rodícího se Valašského knížectví, jehož hlavním městem byla Curtea de Argeş.

Transylvánie (Sedmihradsko) se zrodila jako relativně moderní a dobře spravované knížectví v rámci Uherského království někdy koncem 13. století. Po většinu 15. století Uhrám vládly dvě velké osobnosti Sedmihradska, János Hunyadi (Iancu de Hunedoara) a jeho syn Matyáš Korvín. Matyáš Korvín (Matei Corvin) je často zmiňován jako největší uherský král.

O něco jižněji stvrdila porážka Uher valašským knížetem Basarabem v roce 1330 nezávislost Valašského knížectví. Basarab uzavřel spojenectví s vládci Srbska a Bulharska na východ a na jih od jeho území a upevnil tak pozici země. Jeho syn a následník Nicolae Alexandru byl později uznán i Byzancí.

Vlad Napichovač

Na mapu světa Bukurešť dostal Vlad III. Dracula, známý také jako Vlad Țepeș (nebo Vlad Napichovač), který později inspiroval Brama Stokera k vytvoření Drákuly .