Top 10 zajímavostí

Antalya Přitažlivé město s mnoha zajímavostmi

Pergamon Jeden z nejvýznamnějších městských států z řeckého a římského období

Hrobky v Kaunos, Dalyan Příklad lýkijských hrobek

Pláž Patara Pláž, která patří k nejdelším a nejkrásnějším v celém Turecku

Hrad v Bodrumu Masivní křižácký hrad ukrývá poklady vylovené z hlubin moře

Efes Jedno z největších a nejzachovalejších starověkých měst na světě

Aspendos Římské divadlo, kde se každoročně koná festival opery a baletu

Ayvalık Pozoruhodně zachovalé osmansko-řecké město

Pamukkale Nádherná kaskáda travertinových jezírek

Poloostrov Gallipoli Místo, kde během první světové války zahynuly desítky tisíc vojáků

Ideální výlet po Tureckém pobřeží

1.–4. den Severní egejské pobřeží

Půjčte si v Istanbulu vůz a jeďte na poloostrov Gallipoli. Noc můžete strávit v Kocadere. Druhý den navštivte zdejší bojiště z I. světové války a pak se trajektem přepravte do Çanakkale. Odpoledne zamiřte do Tróje, na nocleh se vypravte lodí na ostrov Bozcaada. Další den se vraťte na pevninu – na prohlídku akropole v antickém městě Assos. Přespat můžete ve městech Ayvalık či Cunda. Dopoledne navštivte akropoli v Pergamonu a Asklépion, na oběd se zastavte v městečku Foça a do večera dojeďte do Alaçati.

5.–6. den Efes

Po pobřežní silnici se vydejte do Kuşadası a tam se ubytujte na dvě noci. Jeden den navštivte Efes a muzeum ve městě Selçuk; druhý den si zajeďte prohlédnout Pamukkale.

7.–9. den Z Efesu do antického přístavu Knidos

Zamiřte na jih přes antická místa Priene, Milétos a Didymu směrem do Bodrumu, na oběd se můžete zajít do přístavu Iassos. V Bodrumu se ubytujte na dvě noci. Dopřejte si čas na aktivní odpočinek – windsurfing, potápění a prohlídku místních tržišť. Další den vyjeďte brzy, zastavte se na průzkum městečka Muğla a pokračujte do letoviska Datça. Vykoupejte se a návštěvu antického přístavu Knidos si nechejte na večer.

10. den Den v Dalyanu

Zamiřte do Dalyanu, oběd si můžete dát na pláži Iztuzu. Následující dopoledne věnujte výletu po řece k nedalekým horkým pramenům a starověké památce Kaunos.

11.–14. den Z Dalyanu do Kaş

Jeďte na východ, na oběd se stavte v Kaya Köyü, odpoledne můžete navštívit Tlos, Xanthos nebo Letoön. Dojeďte do vesnice Gelemiş, která je vstupní branou na pláž Patara. Zde doporučujeme zůstat opět dvě noci. Následující den si zajeďte k soutěsce Saklıkent nebo do Kalkanu – ponechejte si však dost času i na nádhernou pláž Patara. Pokračujte na východ do Kaş a potom k ostrovu Kekova. Výhled z hradu Simena je obzvlášť poutavý za soumraku. Na nocleh se vraťte do Kaş a další den můžete podniknout výlet na řecký ostrov Kastellórizo, vzdálený jen pár kilometrů.

15.–16. den Z městečka Kaş do Çıralı

Zastavte se v antickém městě Myra, vykoupejte se na pláži u Sülüklü a poobědvejte ve Finike. Potom si můžete udělat výlet do Arykandy a pokračovat do Çıralı (zase na dvě noci). Prohlédněte si antický Olympos, odpočiňte si na pláži a po setmění se zastavte u hořících plamínků v místě Chimaera.

17.–18. den Z Çıralı do Antalye

Ráno opusťte Çıralı, zastavte se ve Faselis a vyjeďte si lanovkou na Tahtalı Daği, poté pokračujte na dvě noci do Antalye. Odpoledne prvního dne se dá příjemně strávit v Perge. Další den můžete navštívit Termessos a svézt se na raftu v kaňonu Köprülü.

19.–21. den Z Antalye do Alanye

Pokračujte na východ, zastavte se v proslulém antickém divadle Aspendos, potom si zaplavte v moři, dejte si oběd a prohlédněte si antické Side, kde můžete zůstat na noc, nebo jet dál do Alanye. Podnikněte lodní výlet kolem výběžku, na kterém leží stará Alanye, vyšplhejte na citadelu a navštivte jeskyně Damlataş. Auto z půjčovny můžete vrátit na místním letišti a vnitrostátní linkou se vrátit do Istanbulu.

Úvod

Ze statistik se dozvíte, že v Turecku se vypěstuje asi 70 % světové produkce lískových oříšků. Žádná čísla ovšem nemohou vystihnout výjimečnou nádheru útesů omývaných čistou mořskou vodou, vůni pinií v žáru letního slunce, mihotání měsíčního úplňku nad travertinovými kaskádami v Pamukkale, prostou pohodu okamžiku, kdy si dopřáváte grilované kalamáry na stinné terase nad kouzelným rybářským přístavem, nebo stopy bohaté historie, kamkoli se podíváte. Nicméně i statistiky týkající se Turecka mohou být zajímavé.

Geografie a krajina

Turecké pobřeží (zdaleka ne celé je popsáno v této knížce) dosahuje úctyhodné délky 7200 km a sestává z břehů Černého moře na severu, úžiny Bospor u Istanbulu, Marmarského moře, úžiny Dardanely, Egejského moře na západě a Středozemního moře na jihu. Turecko spojuje Evropu s Asií – ve skutečnosti pouhá 3 % rozlohy země náleží geograficky do Evropy – a tato funkce jakési spojnice mezi kontinenty a kulturami byla po staletí velmi důležitým prvkem v historii Malé Asie.

Silnice mezi Kalkanem a Kaşem na lýkijském pobřeží

Pro západní pobřeží mezi Thrákií a letoviskem Marmaris jsou charakteristické zálivy, poloostrovy, řada ostrovů a ostrůvků a také vnitrozemí s širokými a úrodnými říčními údolími. Možná o trochu zajímavější scenerii naleznete o něco dále na východ, podél pobřeží starověké Lýkie mezi městy Fethiye a Antalya, kde se svahy pohoří Taurus noří přímo do moře – úpatí lemují písčité zátoky a mořské jeskyně vymleté příbojem, zatímco na hřebenech rostou mohutné cedry. Tento region, nazývaný ve starověku Lýkie, je na pobřeží přímo posetý kdysi naprosto izolovanými rybářskými vesničkami. Ani dnes většina z nich nepatří k vyhledávaným letoviskům, ale z pobřežní silnice se k nim dá autem dostat. Ve vyšších nadmořských polohách rostou piniové hájky a jejich bylinný podrost hraje všemi barvami a voní do dálky. V níže položených údolích se pro změnu daří citrusům a mandloním.

Poloostrovy Bozburun a Datça (jižně a západně od letoviska Marmaris) jsou rovněž velice půvabné. Pěkná místa najdete i na severním pobřeží Egejského moře, jižní část jeho pobřeží je spíše plošší a více zastavěná. Oblast východně od Antalye (kdysi nazývaná Pamfýlie) je širokou a úrodnou pobřežní plání. To znamená, že zde najdete dlouhé písčité, byť trochu jednotvárné pláže, a chcete-li se dostat do kopců a hor, musíte zamířit nějakých 20–30 km do vnitrozemí.

Historické křižovatky

Téměř každá z významných civilizací dávných dějin se někdy v průběhu staletí alespoň na chvíli ocitla v Anatolii – Chetité, Peršané, Řekové, Římané, Arabové, Byzantinci i Osmani. Kleopatře patřila jen malá část – byl to svatební dar od Marka Antonia. Křižáci potom založili svá království v Konstantinopoli, v Antiochii a v Edesse. Oblastí se divoce prohnali rovněž Čingischán i Timur a jejich mongolské hordy. Většina z výše jmenovaných národů či kultur zanechala v zemi nějaké dědictví, které je dnes součástí spletité několikatisícileté historie – ať už se jedná o náboženství, či historické osobnosti, jako byli krásná Helena Trójská, král Kroisos (který vstoupil do dějin úslovím bohatý jako Kroisos), anebo svatý Mikuláš (ze kterého je dnes Santa Claus).

Ruiny antického města Knidos, poblíž dnešního Marmaris

Seldžučtí Turkové, po kterých Atatürk pojmenoval svůj národ, byli ve skutečnosti poměrně malou skupinou, která do Anatolie dorazila v 11. století ze své domoviny v centrální Asii. A navzdory tomu, že dnes jsou Turci až překvapivě jednotným národem, dávné invaze a migrace vytvořily v tomto národě výjimečnou rasovou směsici. Je možné si povšimnout výrazných rozdílů ve vzezření lidí – od tváří řeckého typu na pobřeží na severozápadě přes ryze mongoloidní rysy některých Turků až po modré oči a světlou pleť nomádů na jihu země. Asi 20 % populace tvoří Kurdové; zhruba 1 % Arabové; 98 % obyvatelstva jsou muslimové, povětšinou sunnité nebo alavité.

Setkání Východu a Západu

Po celou svou dlouhou historii se Turecko „dívalo“ na obě strany najednou – bylo důležitým obchodním místem (vedla přes ně část Hedvábné stezky) a také křižovatkou i politickým „prostředníkem“ mezi významnými civilizacemi Evropy a Orientu. Dnes je Turecko opět na rozcestí a různé síly by je chtěly směrovat podle svých idejí: je zde prozápadní přístup Atatürkových následovníků, jejichž hlavní prioritou je vstup země do EU, a současně se ozývají názory vyznavačů tradičních islámských hodnot. Tyto dvě strany se spolu utkávají v parlamentu, u soudů a někdy (bohužel) i na ulicích. V popředí názorových střetů se dosti často objevují i ženy.

Rozdělení podle národností

Lidé si už delší dobu utahují z jakési neoficiální britsko-německé bitvy o lehátka na plážích jižní Evropy; v Turecku to došlo ještě dál a tyto dva národy si trochu nadneseně řečeno „rozdělily“ pobřeží. Britové tradičně jezdí na egejské a tyrkysové pobřeží (zhruba po letovisko Ölüdeniz), Němci zase na pobřeží mezi městy Çıralı a Alanya. Východně od Alanye trávili prázdniny Turci a Arabové. Lýkijské pobřeží bývalo kdysi zemí nikoho, kam mířili na dovolenou zejména starší turisté bez ohledu na národnost. V poslední době se tato zavedená pravidla poněkud porušují – Britové si kupují prázdninové domy i na jižním pobřeží (kam donedávna směřovalo také hodně Rusů) a Turci ze střední třídy jezdí na dovolenou i na egejské a lýkijské pobřeží.

Ačkoliv dnes více Turků žije ve městech než na venkově, zemědělství hraje pořád dosti významnou úlohu. Velká města a přímořská letoviska se svým životním stylem blíží jiným obdobným místům kdekoli na světě – najdete tady restaurace a kluby plné zlaté mládeže, drahého pití a uvolněné atmosféry. Vedle nich vyrostly spousty vil a apartmánů, v nichž Turci z vnitrozemí mají své druhé domovy u moře. Tento trend se výrazněji projevil zejména v 80. letech minulého století, kdy si lidé pořizovali domy na pobřeží jako investice. Krásné a výstavbou dosud nezasažené pobřeží chrání někde vojáci, někde archeologové – naštěstí je takových míst v Turecku zatím pořád dost.

Vyberte si své místo

Která část pobřeží by se vám nejvíce zamlouvala? Důležité je vybrat si podle vlastních zájmů. Ubytujte se v okolí Ayvalıku, chcete-li navštívit Pergamon a Assos; v Çanakkale, máte--li namířeno na Gallipoli a do Tróje anebo na dva obydlené turecké ostrovy v Egejském moři; v Kuşadası před návštěvou míst, jako jsou Efes, Afrodisias, Didyma, Priene a Milétos; někde na lýkijském pobřeží, chcete-li prozkoumat místa jako Xanthos, Letoön, Patara, Tlos, Olympos anebo Faselis; a konečně v Antalyi před návštěvou Perge a Aspendu.

Letovisko Ölüdeniz

Bodrum a Kalkan jsou zřejmě nejluxusnějšími letovisky, za nimi následují Kaş, Dalyan a Foça. Antalya, Datça a Ayvalık stojí někde uprostřed na pomyslném žebříčku, zatímco Kuşadası a Ölüdeniz spíše na levnějším konci tohoto spektra. Olympos je oblíbeným místem batůžkářů, Behramkale (Assos) anebo ostrovy Bozcaada a Gökçeada jsou v poslední době v módě u istanbulské movité mládeže. Belek zase přitahuje hráče golfu.

Toužíte-li po dlouhé písčité pláži, zamiřte na Pataru anebo na pobřeží mezi městy Antalya a Alanya – tam najdete pomalu se do moře svažující pláže, ideální pro rodiny s malými dětmi. Lýkijské pobřeží západně od Antalye je krásné – písčitých pláží tady ale mnoho nenajdete (většina je oblázkových a do moře se svažují poměrně strmě). Členité pobřeží u Bodrumu a Marmarisu je ideální pro vodní sporty – zejména pro jachting, windsurfing a potápění. Egejské pobřeží je všeobecně vhodné pro rodiny s dětmi, nejlepší pláže najdete severně od İzmiru.

Stručná historie

Turecko prošlo mnoha různými podobami. Najdou se i tací, kteří právě sem umísťují biblickou rajskou zahradu. Nejstarší zde nalezené lidské pozůstatky pocházejí z období asi před milionem let. Skutečné dějiny oblasti, kde se dnešní Turecko nachází, začínají kolem roku 9000 př. n. l., v době, kdy se zdejší lovci a sběrači začali modlit v prvních chrámech a zemědělci začali pěstovat obilí. Z období kolem roku 7000 př. n. l. pocházejí jeskynní malby v Beldibi poblíž Antalye a kolem roku 6300 př. n. l. již společenství asi 5000 lidí používalo zavlažovací systém a domestikovalo dobytek v sídle Çatalhöyük (jižně od města Konya), což je oficiálně druhé nejstarší město na světě (hned po Jerichu).

Trojský kůň

Dávné legendy

Zhruba v době kolem roku 2000 př. n. l. se v oblasti objevili Chetité a vytvořili v centrální Anatolii říši, jež přetrvala asi 800 let a v dobách největší slávy ohrožovala také Babylónii a Egypt. Mezitím na egejském pobřeží již asi tisíc let vzkvétala Trója – před sebou měla dalších zhruba osm století existence a obchodování se svými sousedy až do „slavného“ konce kolem roku 1250 př. n. l., který učinil nesmrtelným Homér ve svém eposu Iliada. Tato válka se vedla zřejmě spíše kvůli kontrole obchodních cest než kvůli únosu krásné ženy – ale ať tak či tak, sjednotila Řeky proti společnému nepříteli a přivedla první helénské kolonisty do Anatolie.

Řecká diaspora

Od 12. století př. n. l. následovaly imigrační vlny tzv. „mořských národů“, které postupně rozdrobily a rozložily říši Chetitů. Prvním z nich byli Frýgové z Thrákie, kteří se dostali až do centra Malé Asie; s nimi je spojována pověst o králi Midasovi (zhruba ze 7. století př. n. l.). Poté se objevili Lýdové pronikající z egejského pobřeží do vnitrozemí, kde vybudovali své hlavní město Sardy. I tento národ proslavil nesmírně bohatý panovník – král Kroisos (vládl v letech 561–546 př. n. l.), kterému je připisován vynález hry v kostky, ale také ražba prvních zlatých mincí. Oblasti více na jihu v okolí pohoří Taurus osídlili Lýkové, které Chetité popisovali jako hrdý a nezávislý národ, jenž byl znám svou matriarchální společností. Na úrodných pláních východně od dnešní Antalye vznikla Pamfýlie, ještě východněji podél pobřeží pak Kilíkie. Ve vnitrozemí asi do 8. století př. n. l. existovalo druhé (byť menší) Chetitské království.

Skalní hrobky Termessos

Souboj titánů

Všechny výše zmíněné národy byly stavitelé a obchodníci, kteří na pobřeží vybudovali velká města – například Efes (velký přístav a zároveň centrum kultu bohyně Artemis) –, která neobchodovala jenom mezi sebou a s dalšími městy v Evropě, ale i s karavanami z dalekého východu. Jejich rostoucí moc a bohatství pochopitelně nezůstaly bez povšimnutí sousedů.

V roce 546 př. n. l. vtrhl do Anatolie perský král Kýros II., který celý region proměnil na příští dvě staletí v provincii Perské říše – než se dostal do hledáčku Alexandra Velikého, který porazil Kýrova následovníka Dareia III. ve slavné bitvě u Issu v roce 333 př. n. l.

$UserId$2

Anatolie se tak znovu dostala do područí Řecka, Alexandr byl však lepší dobyvatel než vládce. Postupoval dále na východ, v roce 323 př. n. l. však v mladém věku zemřel. Anatolie byla rozdělena mezi jeho čtyři generály – těmi byli Seleukos I. Nikátor, Ptolemaios I. Sótér, Antigonos a Lýsimachos. Vznikly tak nové státy, které si braly příklad z Řecka – stavěly se zde chrámy a kolonády, lázně, divadla a další stavby typické pro toto období, všechny bohatě zdobené krásnými sochami. Mezi helénistické monumenty, které přečkaly až do současnosti, patří například chrámy v městech Didyma a Priene nebo velké brány v Perge. Městské státy vzkvétaly, znovu získaly nezávislost, případně vytvořily politická uskupení – jako byla například mocná Lýkijská konfederace.

Lýkijské hrobky

Zakladatelé nejstarší demokratické konfederace na světě (jež byla prý jedním ze vzorů ústavy Spojených států) – antičtí Lýkové – toho po sobě, pokud jde o archeologické nálezy, zanechali až překvapivě málo. Výjimku tvoří velký počet výborně zachovalých hrobek (podle posledního sčítání jich bylo 1085) různých velikostí a tvarů. Nejstarší z nich jsou čtvercové sloupové hrobky z naleziště Xanthos, v nichž byly objeveny volně stojící sarkofágy se třemi odděleními (pro otroky a společníky, pro hrobová božstva a pro zemřelého) a se zdobenými poklopy ve tvaru převrácených člunů. Běžnější jsou skalní hrobky vytesané do útesů – mnohé z nich napodobují obytné domy, a to do nejmenších detailů. Ty nejpropracovanější (v lokalitách Pinara, Termessos a Myra) napodobují fasády chrámů – malbami i řezbami. Mrtví jsou v nich uloženi na kamenných lavicích obklopeni hrobovými božstvy, vchod bývá zakrytý posuvnými kamennými dveřmi.

$UserId$1

Římané a křesťané

V roce 133 př. n. l. poslední pergamonský vladař Attalos III. odkázal svoji říši Římu. Anatolie se tak stala římskou provincií Asia Minor. Městské státy sice ztratily nezávislost, na druhou stranu získaly záštitu a ochranu. Z této doby pocházejí památky, jako divadlo v Aspendu či Celsova knihovna v Efesu. Pokusy o invazi ze strany Galů (Galatských) a Peršanů byly odraženy a pirátství ve Středomoří bylo za vojevůdce Pompeia prakticky vymýceno. Marcus Antonius potkal Kleopatru v Tarsu a vzal si ji poblíž Antiochie (dnešní Antakye). Zde se také údajně v odlehlém skalním chrámu setkali svatí Petr, Pavel a Barnabáš – a poprvé nazvali nové náboženství „křesťanstvím“.

Athénin chrám v Priene

Byzantské císařství

Křižáci plení Konstantinopol

Islám a obrazoborectví

Seldžukové

Křižáci

Osmanská říše

Piri Reis

$UserId$2

Od Mladoturků po Atatürkovu republiku

Mustafa Kemal – Atatürk

$UserId$1

Nedávná desetiletí

Tvář moderního Turecka

Historické milníky

kolem 3600 př. n. l. | Založení Tróje na pobřeží Egejského moře.
cca 1250–1210 př. n. l. | Dobytí Tróje; zhroucení říše Chetitů.
1200–800 př. n. l. | Takzvané „mořské národy“ kolonizují Anatolii.
546 př. n. l. | Perský král Kýros II. dobývá Anatolii.
334–323 př. n. l. | Tažení Alexandra Velikého.
4.–2. stol. př. n. l. | Éra řeckých městských států.
130 př. n. l. | Vytvoření římské provincie Asia Minor.
325 | První ekumenický koncil ve městě Nikaia.
330 | Císař Konstantin vyhlašuje nové hlavní město Konstantinopol.
647–717 | Arabská invaze přináší do Anatolie islám.
1071 | Seldžučtí Turci porážejí Byzantince u Mantzikertu.
1204 | Křižáci plení a obsazují Konstantinopol.
1243 | Seldžucká říše rozvrácena Mongoly.
1326 | Osmané dobývají Bursu, ta se stává hlavním městem jejich říše.
1453 | Osmanský sultán Mehmed II. dobývá Konstantinopol.
1520–66 | Vláda Sulejmana I. Nádherného.
1908 | Revoluce mladoturků připravuje sultána o absolutní moc.
1914–18 | Turecko bojuje v 1. světové válce na straně Německa.
1919–22 | Mustafa Kemal vůdcem ve válce za nezávislost.
1923 | Vyhlášena Turecká republika – Kemal prezidentem.
1946 | Turecko se po válce dostává pod vliv USA.
1950 | První svobodné volby, vítězem je Adnan Menderes.
1960 | Menderes svržen vojenským převratem.
1974 | Turecko obsazuje severní Kypr.
1983 | Návrat k civilní vládě pod vedením Turguta Özala.
1984 | Kurdská strana PKK zahajuje povstání na jihovýchodě.
2002 | Islamistická strana AKP utváří většinovou vládu.
2005 | Zahájena jednání o vstupu Turecka do EU.
2014 | Recep Erdoğan (AKP) zvolen přímou volbou prezidentem.
2015 | AKP ztrácí parlamentní většinu. Do země míří miliony uprchlíků ze Sýrie, proto spolupracuje s EU na řešení uprchlické krize. Pokud Turecko dostojí svým závazkům, budou pokračovat přístupové rozhovory s EU.