Libor Martinek

Básně na fotografie z Akagi

Libor Martinek

Básně na fotografie z Akagi

Fotografie Jindřich Štreit

Text Libor Martinek

Photography Jindřich Štreit

ISBN 978-80-88463-68-9 (pdf)

ISBN 978-80-88463-69-6 (ePub)

ISBN 978-80-88463-70-2 (mobi)

Básně na fotografie z Akagi

Libor Martinek

Fotografie: Jindřich Štreit, Japonsko – Lidé z Akagi; Japonsko 1995 – Návraty

Obsah

Úvodem

Haikai

Satsumaimo

Balada u rýžového pole

Šintó

Kámen kbelík voda

Snopy

Senrjů

Dva strašáci

Kami

Kishu-Inu

Mám ještě hodně sil

Udon

Neko

Téměř zátiší

Pole po bramborách

Sklizeň brambor I.

Sklizeň brambor II.

Haiku

Bavíme se o počasí

Zastavení

Vítání slunce v lese u pomníku

Rozžíhání žárovky

Pašije v Akagi

Legenda

Teddy

Japonský čajový obřad

A léta běží

Otcové a dcery

Na poli s pohankou

Konjaku

Piknik u vysílačů

Zázračné paraple

Zenko

Cesta čaje Čadó

Vysvětlivky

Úvodem

Fotografa Jindřicha Štreita jsem poznal zásluhou krnovského výtvarníka a pedagoga PaedDr. Ladislava Steiningera, jenž mne v roce 1991 vzal s sebou automobilem na výstavu skupiny Tvrdohlavých na hradě Sovinec v galerii, kterou od roku 1974 vedl právě „Jindra ze Sovince“, jak mu říkají přátelé. Vernisáž proběhla 29. června 1991. Vystavovali členové skupiny David, Diviš, Gabriel, Lhotský, Nikl, Róna, Skála a Suška. Šlo údajně o první a poslední „vesnickou“ výstavu Tvrdohlavých. Na vernisáž se dostavila bezmála tisícovka hostů. Tvrdohlaví zahráli a zazpívali, zbytek programu vyplnily divadelní skeče a písničky pražského Divadla Sklep. Na výstavě byla k vidění především díla, která již byla vystavena jinde. Byla to tedy svým způsobem retrospektiva bezmála pětiletého působení Tvrdohlavých. Pro galeristu (a fotografa) Jindřicha Štreita to zase byl způsob, jak prezentovat tvorbu mladší umělecké generace. Na Sovinec jsem pak zavítal v průběhu let ještě několikrát.

Posléze se pro mne jako básníka ukázal inspirativní žánr haiku. Svá haiku jsem vesměs průběžně publikoval v literárním tisku od roku 2000 (zásluhou někdejšího redaktora básnické rubriky Zeno Kaprála rovněž v Literárních novinách; 4. října 2000, č. 41, s. 14), přičemž jsem také haiku překládal z polštiny (Leszka Engelkinga, Krzysztofa Gąsiorowského, Nikose Chadzinikolaua a Bogdana Widery) nebo jsem se tímto žánrem literárněkriticky zabýval v tvorbě českých a polských autorů (Libora Kovala a Leszka Engelkinga). Zároveň jsem jako čtenář nemohl nenajít potěšení v seznamování se s dávnými mistry tohoto žánru (japonskými, korejskými a čínskými), ale neunikala mi ani v tvorbě mých současníků (Jiřího Dědečka, Jana Frolíka, Františka Všetičky a dalších).

V návaznosti poezie na Štreitovy fotografie (vzniklé během tří měsíců v zapadlé japonské vesnici) se naskýtá nutnost zamyšlení tvůrčího subjektu nad touto přírodou, fotografovanou černobíle, avšak v mnoha odstínech těchto dvou barev a s hrou světel.

Libor Martinek

Japonsko – Lidé z Akagi