Čteme sami –
Matěj a ztracená písmenka

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Lenka Hoštičková

Čteme sami – Matěj a ztracená písmenka – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2024

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Text © Lenka Hoštičková, 2024

Illustrations © Lucia Derčalíková, 2024

E-book konverze © Grafické a DTP studio Albatros Media, 2024

ISBN tištěné verze 978-80-253-6734-6

ISBN e-knihy 978-80-253-6741-4 (1. zveřejnění, 2024) (ePDF)

ISBN e-knihy 978-80-253-6746-9 (1. zveřejnění, 2024) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-253-6747-6 (1. zveřejnění, 2024) (mobi)

Úkol z matematiky

Byl čtvrtek. Matěj se vrátil ze školy. Hodil svou aktovku do kouta a šel si hrát.

Vytáhl velkou krabici, kde měl uklizená autíčka. K tomu ještě krabici s kostkami, aby mohl postavit garáže a různé překážky. Ty budou muset autíčka objet nebo do nich nabourají. Ale když někdo nabourá, může se zranit. Takže ještě musí postavit nemocnici. Sanitku má. Našel i policejní autíčko, a tak postaví i policejní stanici.

Hra může začít. První autíčko se rozjede a překážku úspěšně objede. A už vyráží modré autíčko. Řidič ale nedává pozor a narazí do překážky. Za chvíli dorazí na místo sanitka, aby odvezla zraněného do nemocnice. Ještě by mohla vyjet další autíčka, ale hra přestala Matěje bavit.

Vytáhl jinou krabici – tu s vojáčky. Na druhé polovině pokoje postavil různé úkryty pro vojáčky a místa, kde probíhají boje. Červení vojáčci vyhráli první bitvu. Modří vojáčci by chtěli další bitvu, aby mohli zvítězit. Šanci na výhru už ale nemají. Hlavní velitel rozhodl, že už se bojovat nebude. Už je to nuda, pomyslel si Matěj.

Rozhodl se, že si bude hrát se zvířátky na zoo. Za chvíli se na koberci objevil lev, zebra, krokodýl, gorila, tygr, slon a další zvířátka. Ale ani u této hry moc dlouho nevydržel. A tak probíhalo celé odpoledne. S něčím si hrál, neuklidil to a pak si šel hrát s něčím jiným. Dokud ho nezavolala maminka k večeři.

„Matěji, je večeře.“

„Ano, mami. Už jdu,“ zavolal na maminku Matěj. Usoudil, že by měl trochu uklidit. A tak vrátil krabice na svá místa. Autíčka, vojáčky a další hračky ale zasunul pod postel. Sám pro sebe se spokojeně usmál a pospíchal do kuchyně na večeři.

S čím si Matěj hrál?
Uklidil Matěj hračky?

„Jak bylo ve škole?“ zeptal se tatínek.

„Dobře,“ odpověděl Matěj.

„Máš napsané úkoly?“ ptala se maminka.

„Ano, mám,“ zalhal Matěj. Tolik se zabral do hraní, že na úkol z matematiky zapomněl. Nevadí. Napíše si ho rychle po večeři.

A tak si Matěj po jídle sedl k učebnici matematiky. Našel si stranu s domácím úkolem. Ale ne, slovní úloha! Z toho Matěj neměl radost. V matematice byl nejlepší ze třídy, ale neměl rád čtení. Když to šlo, čtení se raději vyhýbal. Chodil do druhé třídy, ale číst moc neuměl. A písmenka se mu pletla. Ve škole to vždycky nějak zvládl. Hlásil se, když byla věta, která pro něj byla jednoduchá.

Co dělal Matěj po večeři?
Kdo Matějovi obvykle pomáhal s domácími úkoly?