Hlasy ozvěny

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.pointa.cz

www.albatrosmedia.cz

Barbora Mlezivová

Hlasy ozvěny – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2024

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

VĚNOVÁNO VŠEM,
KTEŘÍ SE NEBOJÍ V ŽIVOTĚ ZTRATIT.

Dlouhou dobu přemýšlela, jestli je dobrý nápad přivést do svého vnitřního světa pozorovatele.

Otevřít pár dveří pro stejně zbloudilé duše a nechat je nahlédnout. Odhalit myšlenky, pocity… dovolit cizí entitě vstoupit na posvátnou půdu její mysli.

Přivítat cizince nemělo být a nebude lehké, přesto se to zdá tak… přirozené.

Skrze slova se spojit s okolím a naplnit tu nepopsanou touhu vyřvat svůj hlas do světa, i kdyby byla jen jedna duše ochotna ji vyslechnout.

Fascinovalo ji to.

Možná proto tu teď jsi.

Nějakou náhodou tohle čteš a buď na to hned zapomeneš, nebo nepochopíš, co tě tak láká zjistit víc.

O co jde.

O koho jde.

PRŮVODCE ZBLOUDILÝM SRDCEM

Kdy poslouchat své srdce a kdy rozum? Jak se zachovat, aby svými volbami nezpůsobovala bolest ostatním?

A proč se vůbec musí rozhodovat?

Smíšené pocity ve vlastním těle a hluboká propast mezi hlavou a srdcem…

Ztracená a utopená ve smršti názorů na to, co je a není správné, chce nakonec udělat to nejlepší. Pro sebe, nebo pro druhé?

Svázané ruce, těžké okovy rvoucí jí zápěstí do krve, zoufalství v hlase, když se snaží za samu sebe postavit. Za své činy a rozhodnutí se cítí špatně, ale kvůli čemu, komu?

Je to její svědomí, nebo jen cizí projevy nesouhlasu?

Je snad v očích společnosti vyvrhel, když dělá něco, co jí přijde správné, ale nikdo jiný s ní nesouhlasí?

Je ona ta vadná?

Nemá snad tolik empatie co jiní?

Nebo jen… oni nemají dost kuráže na to poslouchat sami sebe?

Nesnaží se být nenápadná, neviditelná, přesto když chce, nikdo ji nevidí.

Má ráda pozornost, společnost. Má ráda být ve středu dění, zapojovat se, přesto když chce, splyne, nevyčnívá… ale občas, občas ji tenhle pocit opuštění zastihne nepřipravenou, sváže a znejistí ji.

Obklopena lidmi, přitom stále sama, cizinka mezi blízkými.

V kůži extroverta zažívá pocit samoty. Pocit, že nezapadá. Nemůže zapadnout.

Zmatek. V hlavě, v srdci, v sobě…

Pokaždé to pro ni končí stejně…

Proč nemůžou být věci tak, jak si celou dobu myslíme, že jsou? V hlavě je má pod kontrolou, přitom srdce se jí pokaždé rozbuší.

Nalomí.

zmatená…