© Milan Děžinský, 2017

© Host — vydavatelství, s. r. o., 2017 (elektronické vydání)

ISBN 978-80-7577-590-0 (PDF)

ISBN 978-80-7577-591-7 (ePUB)

ISBN 978-80-7577-592-4 (MobiPocket)

Posluchači

Je někdo uvnitř?

Ten, kdo se po dlouhé době vrátil splnit slib,

pátrá po oknech a neujde mu

plíseň a pod okapem mech.

Posluchači stojí za dveřmi a tiše naslouchají.

Nic se nehýbe.

Jen posluchači, kteří mají uši, slyší

jeho na okamžik zadržený dech.

Řekněte, že jsem se vrátil, tiše zkouší ten,

kdo se vrátil splnit slib.

Posluchači s krátkými údy se nehýbají.

Posluchači s visícími pažemi se nehýbají.

• • •

Než ohluchneš, jsi slepý.

Mluvíš se stvořitelem,

abys zjistil, že je jen prostředník.

A proč by jím nemohl být déšť, hrdlička

na mokré větvi nebo někdo s nožem.

Nebo někdo s nožem?

Z projíždějícího automobilu

ruka posunkuje: Sníme tvoje srdce.

To jen duch bloudí a hledá, kam přisát svůj otisk.

• • •

U trati skřípe páv.

Pumpa se předvádí signalizaci přejezdu.

Jeden roztahuje vějíř a druhý sklápí paži.

Dnes vlastní rukou nezemře žádný básník.

Co si počít s takovou nocí?

Dojít k lesu, než se úplně zavře.

• • •

Muškáty za sklem září pěti žárovkami.

Zapomenuté struhadlo pod kuchyňskou zářivkou svítí všem.

Ale je nevlídná noc a jen já procházím touto čtvrtí.

Na chvíli se vítr ztiší, vítr zapomnění.

Mezi okny se přeludy procházejí koňským krokem.

Mluvíme tu o králích, protože jsou mrtvi.

Mrtví básníci a králové spolu mluví o kráse žen.

Píseň zaslechnutá v baru