Moje telo,
môj domov

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať môžete na
www.lindeni.sk

www.albatrosmedia.sk

Rupi Kaur

Moje telo, môj domov – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2021

Všetky práva vyhradené.
Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná
bez písomného súhlasu majiteľov práv.

moja myseľ a moje telo

boli pridlho rozpojené

teraz sa konečne vracajú k sebe

- moje telo môj domov

myseľ

práve som v najtemnejšej miestnosti svojho života

možno som s ňou už vyšla z maternice

dá sa narodiť

s takou melancholickou povahou

možno ma stretla na letisku

vkĺzla mi do pasu

a zostala so mnou

dlho po tom čo sme pristáli

v krajine ktorá nás nechcela

možno bola vpísaná v tvári môjho otca

keď sme sa stretli pri výdaji batožín

a ja som nemala šajnu kto to je

možno ju tu zanechal ten čo ma znásilnil

alebo ten kriminálnik ktorého som nazývala frajerom

možno ju do mňa vtĺkol

možno som ju stretla

a stratila jeho

možno to bol dar na rozlúčku

od lásky môjho života

a možno

to boli všetky tieto veci naraz

- kde sa vzala depresia

prečo dovolím myšlienkam

aby sa mi dostali pod kožu

som fakt citlivka

myšlienky mi stále zabiehajú do tmavých zákutí

a vracajú sa s dôvodmi

prečo nie som dosť dobrá

sex je spôsob ako môžu ľudia

splynúť v jedno

a vzápätí sa opäť oddeliť

tak nádherne pozemsky

no sex

bol pre mňa detstvom

popreťahovaným na smrť

povedal

že sa ideme hrať

potom vždy zamkol dvere

chcel sa hrať stále tú istú hru

keď som ho prosila aby prestal

povedal že som si o to koledovala

ale čo som ja vtedy vedela

o nedobrovoľnom orgazme

a o vlastnej vôli

a o súhlase

keď som mala 7. 8. 9 a 10

stíchnem keď

budeme môcť povedať sexuálny útok

a oni

prestanú kričať klamárka

depresia je tichá ako myška

nikdy ju nepočuješ prichádzať

no odrazu je

tým najhlasnejším hlasom v tvojej hlave

moja myseľ

moje telo

a ja

spolu žijeme na tom istom mieste

no je to akoby

sme boli traja úplne odlišní ľudia

- odpojená

zatiaľ čo všetci ostatní

žili svoje farebné životy

mňa depka zmrazila na jednom bode

nič netrvá večne

mysli na to

ani toto choré zvrátené utrpenie

nepotrvá navždy

- nádej

nikdy som nepoznala nič

také nahlas tiché ako úzkosť

keby si dokázala prijať

že dokonalosť neexistuje

čím by si sa potom trápila

cítiš sa osamelo

no nie si v tom sama

- je v tom rozdiel

akoby som sledovala svoj život cez rozostrenú televíznu obrazovku. cítim sa úplne mimo tohto sveta. takmer cudzo v tomto tele. akoby každú šťastnú spomienku niekto dočista vytrel z misky mojej mysle. zatváram oči a nedokážem si spomenúť aké to je cítiť sa šťastná. keď pomyslím na to že ráno musím vstať a predstierať že som sa zase raz úplne celá nestratila hrudník sa mi prepadne až kamsi do žalúdka. chcem natiahnuť ruky a dotýkať sa vecí. chcem cítiť ako sa ony dotýkajú mňa. chcem žiť. chcem naspäť svoju chuť do života.

zneužitie sa nedeje

iba v partnerských vzťahoch

zneužitie existuje

aj v priateľstvách

zišla som z pódia

keď sa šou skončila

a modlila sa aby ma to utrpenie

prestalo rozožierať zaživa

bolo mi zle

a tvárila som sa že som ok

vystupovanie ma aspoň držalo nad vodou

horšie bolo

prísť domov do prázdneho bytu

keď nebolo práce na ktorú sa dalo tešiť

mesiace som sa topila v depke

napoly mŕtva od smútku

oči otvorené