Zásvětí

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.pointa.cz

www.albatrosmedia.cz

Jakub Sunek

Zásvětí – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2024

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Věnuji

Jindřišce Pavlátové

Děkuji

Terezii Novotné

Martinu Flajšarovi

Gabriele Švadlenkové

Haně a Josefu Sunkovým

Karlu Bláhovi

a všem, kteří podpořili vznik této knihy

PROLOG

„Nikdy o svém životě neříkej, že je nudný.

Může se totiž ze dne na den změnit

a už nikdy nemusí být jako dřív.“

(Jakub Sunek, 2023)

Kapitola 1.

DOMOV

Pátek. Den jako každý jiný.

Seděl jsem v autě, hudbu hezky nahlas a spěchal jsem z práce domů.

Domov. Magické místo, kde člověk není obklopován ruchem okolního světa. Místo, kde na mne čekala manželka a malá dcerka.

Z protisměru se vynořilo auto. Za volantem seděl vytřeštěný, asi osmnáctiletý mladík, který zřejmě usedl poprvé za volant.

Bylo mi více než jasné, že srážka je nevyhnutelná. Když plech narazil na plech, sklo se začalo tříštit a létat všude kolem. Zavřel jsem oči a v duchu se modlil.

Kapitola 2.

CO SE STALO?

Co se stalo? Co se to děje? Měl jsem tolik otázek.

Vznášel jsem se nad svým tělem a jen bezmocně sledoval, jak se dvě auta sráží a začínají hořet.

…

Za čtvrt hodiny dorazila záchranná služba. Slyšel jsem, jak konstatovali moji smrt. Řidiče protějšího auta, toho osmnáctiletého kluka, se jim podařilo zachránit, ale byl na tom zle.

„A co budeš dělat teď? Jaký je tvůj plán?“ ozvalo se za mnou.

Otočil jsem se. Přede mnou stál starší prošedivělý muž.

Kapitola 3.

GILHARD

„K-Kdo jste?“ vykoktal jsem.

„Jmenuji se Gilhard,“ odpověděl muž. „Jsem průvodcem duší těch, jejichž tělo zemřelo. A jak se jmenuješ ty?“

„Vincent Wilfer.“

„Pojď za mnou, Vincente, ukážu ti tvůj nový domov.“

„Jaký domov?“

„ZÁSVĚTÍ. Místo, kde jednou skončí všichni.“ Pobaveně se uchechtl.

„No dobrá, tak pojďme,“ prohlásil jsem, aniž bych věděl, co se to vlastně děje, a vyrazil jsem, aniž bych věděl kam.

Gilhard se zamračil a ukázal mi rukou směr.

Kapitola 4.

PÁD

Šli jsme. Už ani nevím jak dlouho.