O VLCÍCH A JEHŇÁTKÁCH

Evita Roháčková

PODVĚDOMÝ DOJEM

Surrealisticky krásná

myšlenka do tmy bez oken,

vzpomínka na pocit spásná,

modlitba za promarněný sen.

Nebezpečná ve svém původu,

tříštíc se křišťálový třpyt,

důvod mých vnitřních rozchodů,

a strnule rozevlátý klid.

Z písku slova hmatatelná,

ledová slza pro úsvit,

říkanka z dáli nezřetelná,

hluboko ukrývaný cit.

Jediný věrny se v šerém stínu

lesknoucí odraz černých splínů.

O VLCÍCH A JEHŇÁTKÁCH

Jako z dětské pohádky:

"Ťuky ťuky na vrátka,

otevřete, kůzlatka!"

Teď není čas na hrátky.

A vlk v kůži jehňátka

plíží se zas lesní strání,

zaútočí zdenadání,

to už není pohádka.

Sláva s leskem pozlátka,

když vlci táhnou v smečkách,

vyjí k luně, šíří strach...

...Nečtěte dál, děťátka!

AMBIVALENCE

V orosené trávě

splétá z pampelišek věnce,

podruhé zas proutí

z hořké ambivalence.

Škrábance od trní,

Ona - Tvoje první dáma,

tak proč tady sedí,

pláče, usoužená, sama?

Na ni jsi nemyslel...

Slova ztratila už cenu,

jednou mi vrátíš cit

a já na něj zapomenu.

BOUŘE NÁM NAD HLAVAMI

Zdálo se mi, že vítr duje do oken

a od hor proniká k nám tiše němý stén

bolavých, truchlivých zítřků.

A mračna se seběhla nám nad hlavami,

záchvěv beznaděje vniká mezerami

našich rozdrásaných vnitřků.

Po čem toužíte, vy lháři samozvaní?

Spálit desatero Božích přikázání?

Upsat svou ďáblu duši?

Bohužel, smlouva už byla podepsaná,

do pekel vítá Tě Midianská brána,

na niž se hříchem buší.

Zahřmělo se a blesk rozčísl oblohu,

vrátit čas zpět, to nesvedu a nemohu...

MÁ SESTRA

Má sestra se mi vkradla do pokoje,

beze slov a bez klepání,

zeptala se tiše: "Co je?".

a nad postelí se mi sklání.

Udiveně hledím na ni,

nepromluvím slova ani,

vždyť drze mě tu překvapila!

Vtrhla ke mně znenadání,

bez pobídky a zavolání...

...Tak to nejde, moje milá...

Teď sedím tady s hlavou v dlaních,

sen myšlence se rouhá,

utopená ve svých přáních...

Jak jmenuje se sestra?

Touha.

LOVEC TORNÁD

Přitahuješ mě,

jako ta tornáda,

jenž stromy lámou

a vášeň proudí v žilách.

Jak bouře, jenž krásou klamou,

a nevíš, co je v jejich silách.

Nespoutaná divočina,

tak stejnaká a stále jiná,

tiché noci v supercelle.

V pasti křičím divých běsů,

já miluji a já to snesu,

spávat v náruči nepřítele.

Pro pocit vítězství,

pro pocit slávy...

Není to správné a nejsi ten pravý,

ale co s tím naděláme?

Nezvládnu to, vždyť se známe...

A zas nade mnou mračná stěna,

bláznovstvím a chtíčem zděná,

klenba všech mých přání,

za chvíli se zbortí lehce,

utéct mám, však mě se nechce,

pro tornáda nemám stání.

Ale já Tě zničím!

Netušíš, co značí vášeň,

Ty jsi pro mě ničím...

DELIRIUM

Střemhlavý let na opiu,

nespatřit barvy duhy,

v opojném deliriu,

ve službách zlého sluhy.

Možná, že tenkrát naposledy

na nebi shlédli jsme cirru,

noc nám tenkrát seslala zvědy,

mohli jsme žít dále v míru.

My jsme ty zvědy zastřelili,

v tom deliriu.

My jsme ty zvědy zastřelili,

ve hvězdy červánky se slily,

pláču teď a piju.

Ještě cítím Tvůj dech,

tak kam máme ten spěch?

Ještě vím, že žiju...

OXYMORON

Jak nazvat tento stav?

Přejasně zářný nov,

svléknutý noci háv,

rozpadlé bouře lov.

Ukrutných očí jas,

vyhaslý ohně žár

a němé dívky hlas,

poklidných větrů svár.

Milenců nenávist,

přítomnost dávných dob

a knihy čistý list,

s pomníkem prázdný hrob.

NEŽ BLESK UHODÍ

Proboha, už jsem se probudila,

to je místo, o kterém jsem snila,

tornádová alej vprostřed pekla.

A ten vítr, který vál mi ve snech,

a déšť, ulpívající mi na rtech,

i ta slova, která jsem mu řekla...

Pospěš, než čas se narodí,

pospěš, než prolne nás stesk,

polib mě, než blesk uhodí,

rychle, než uhodí blesk.

Těžká clona a nebesa svítí,

padám dolů, slyším hromobití,

kroupy mě bičují do ramen.

Kvílivá hudba ničí mi uši

a vlastní srdce v hlavě mi buší,

krví svou píši vzkaz na kámen...

Slunce se k bouři nehodí,

mrakem mu zakrývá lesk,

propusť mě, než blesk uhodí,

propusť, než uhodí blesk!

TICHÁ LEŽ

Potemněl svět...

V hlavě se honí myšlenky,

přilévám vína do sklenky,

s očima mrtvé panenky...

Popíjím jed.

Buší mi srdce, když kradu,

v stopách úmorného hladu,

ve shnilých zahradách.

Chráním divů plod jediný,

rudé jablko bez viny,

lásku svou na márách.

Parfém s vůní chryzantény,

chladná postel, čtyři stěny,

a ticho v okolí.

Uvadnoucí růže plané,

krásu nikdo nedostane

a žal nikdo neskolí.

Co oči nevidí, to srdce nebolí...

Nepravdivá pravda lživá

touhu z vraždy podezřívá

a promine prý cokoli...

KDYBYCHOM V PEKLE SHOŘET MĚLI

I kdybychom v pekle shořet měli,

má lásko,

i kdybychom v pekle shořet měli

a úsvit víckrát neviděli,

budu Tě milovat, má lásko.

I kdyby ptáci ztratili křídla,

má lásko,

i kdyby ptáci ztratili křídla,

smrt vkradla se v jejich sídla,

zůstanu s Tebou, má lásko.

I kdyby prameny v řekách vyschly,

má lásko,

i kdyby prameny v řekách vyschly,

tak vzpomínky v naší mysli

pramenit budou, má lásko.

Kdybychom vstříc měli vyjít zkáze,

má lásko,

kdybychom vstříc měli vyjít zkáze

a zaplatili za to draze,

neopustím Tě, má lásko.

TOUHY ŽÁR

Touhy žár, můj spalující,

a tlukot srdce zrychlující,

letmé pohledy nazpátek,

kde konec je, a začátek?

Slyším hrom kol, blíž a blíže,

jsi moje tlaková níže,

má vroucí krev v mém těle,

na moji vášeň všelék.

Ten oheň v nitru zase vzplál,

co Bůh mi dal, to ďábel vzal,

déšť ten plamen neuhasí,

vítr duje, láme klasy.

Pak utichne vše v okamžiku,

jak do hrudi bys vrazil dýku,

jen Tvoje slzy na mé dlani…

aň ostří víc mě neporaní!

Teď havran kolem hlavy krouží,

a klid je, jako v mezibouří,

žal se do mé mysli vtiská,

za obzorem hřmí se, blýská.

STÍNY

Vrhly se na mně

a chtěly mě roztrhat,

ty stíny z říše divů.

Jeden mi srdce rval,

duši mi krad...

a krví na ně plivu.

Druhý zas šeptal mi:

"Upiš se hříchům svým!"

S padlými anděli

v temnotě šeré spím.

Poslouchám smrti chór,

i srdce svého vzdor...

Pod bouří tančící

okolo černých hor.

Vrhly se na mně

a chtěly mě roztrhat

přízraky běsnící,

mrtvoly tlející.

Nesmím se,

nesmím se jim vzdát...

MÉ KRVE KREV

Ach lásko, proč slova tolik bolí,

i když z Tvých úst tak sladce znějí?

Bolest mi proniká do duše,

z růžových papírů bez tuše,

v krvavé topím se beznaději.

Rozbitá okna a střepy na podlaze,

skomírá cit snad v počátku?

Život se nezměnil v pohádku,

a dokola za to platím draze,

když mám jít vpřed, jdu pozpátku.

Strnulá na místě, bez akce

pitomá chemická reakce

vzala mi všechnu mou rozvahu.

Odpusť mi bláznivou povahu,

promiň, že říkám Ti přesladce,

jak krásný jsi, a každou úvahu.

Lásko...

Proč bolest Tvá mě bolí více,

proč slyším Tvého srdce řev?

A obejmout Tě nesmím,

ani pohladit Tvé líce,

Tvé slzy jsou mé krve krev.

Jsi pro mě vzduch -

a bez toho se nedá dýchat,

dusím se, zkouším nenaříkat,

a vím, že jinak to nejde.

Nosím Tě v hlavě a musím si zvykat...

a nebo čekat, že jednou to přejde.

MRAKY SE ŽENOU

Mraky se ženou,

ženou se v dáli,

ženou se v šíř

a nezpomalí,

stromy se kymácí,

klaní se k zemi,

snad vítr jen tuší,

jak mizerně je mi.

SOUBOR NELOGICKÝCH ÚVAH

TYS MĚ NESLYŠEL

NEZHASÍNEJ

TENHLE PODZIM ZDÁ SE...

TANEC S PŘÍŠERAMI

A MOŽNÁ

ROZPORY

AŽ SHOŘÍME

MŮJ PERVITIN

RÁNO

V MEZIBOUŘÍ

CHAOTICKÁ

VERŠE TOBĚ

BĚSNÍCÍ

TVÁ CHLADNÁ BESTIE

PŘÍTMÍ

DÍVKA A KREATURA

GAMA ZÁBLESK

FREKVENCE

NEDOVOL HVĚZDÁM VYHASNOUT

O MODRÝCH SOVÁCH A JINÝCH DIMENZÍCH

BETA VERZE VNITŘNÍ PRAVDY

MRTVÁ VÍLA A JEJÍ KRÁLOVSKÉ ALTER EGO

DRAKOBIJCI

MIMOPROSTOROVÁ DATABÁZE PŘELUDŮ

MOJE MALÁ PITVA

DOZNÍVAJÍCÍ RYTMY

TEMNÝM HVOZDEM

AMÉBY CHOVANÉ V ZAJETÍ

BOSOU NOHOU DO KALUŽÍ

V JANTAROVÝ KRAJ

SUKUBA

BARVY

KOMNATY

DO MÝCH HLUBIN

POHÁDKY Z JINÉ STRANY

ZVYKÁM SI

ROZPLYNU SE

ČERNÁ LABUŤ

REZIDENCE

JEHŇÁTKO

PŘÍBĚH

OHNĚ

DÉMON

PERSEIDY

KOŘÍNKY

SLADKÝ

BEZDUCHÁ

ZRCADLO Z MLHY

LOUTKA

LUCIFEROVA DCERA

HRA NA PRAVDU

MYSLELA JSEM

CETKA

O ZVĚSTI KONCŮ

ZAKÁZANÁ LÁSKA

POD HVĚZDNOU OBLOHOU

NE, LÁSKO

SAHARSKÉ NOCI

DEN PO KONCI SVĚTA

TŘI MINUTY

DOBRÝ STALKER, ŠPATNÁ ŽENA

JÁ NEZNÁM NEBES, CO BY NEPLAKALY

JE ZE MĚ BLÁZEN

V TICHU

FENOMÉN

ZIMA

V KRVI MÉ

JEN TAK ZBŮHDARMA

NE TENHLE VEČER

ANTILÁSKOVÁ

DEN, KDY SLUNCE SVÍTILO JINAK

AŽ PŘIJDOU BOUŘE...

RAPUNZELINA NOC

DRZOST

V SÍTÍCH MÝCH DĚRAVÝCH

PRINC Z MÝCH NOČNÍCH MŮR

BALADY A ROMANCE

DRAČÍ SLUJ

KATEŘINA A KATŮV SYN

JABLŮŇKA

ĎÁBLOVO LÉTO

CAMILA

PROKLETÍ

NOEMI ZE SODOMY

DUŠE ZAKLETÉ PANNY

ROMEO A JULIAN

POHÁDKA O PRINCEZNĚ

Copyright