Bylinková
babička

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.albatros.cz

www.albatrosmedia.cz

Lucie Hlavinková

Bylinková babička – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2024

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Terezka a třezalka tečkovaná

Byla jednou jedna babička a ta měla sedm vnoučat. Čtyři holčičky a tři kluky. A byla to babička opravdu neobyčejná. Nejen že si statečně vzala všechna svoje vnoučata o prázdninách k sobě na chalupu, ale také znala každou léčivou bylinku rostoucí na louce, na mezi i v lese. Tahle babička měla také jedno velké tajemství. Nikdo totiž netušil, že je kouzelná. Ani její vnoučata nevěděla, že jejich babička umí vidět v přírodě neviditelné, tajuplné a čarovné věci, které jiní lidé ani nepostřehnou. Díky tomu uměla vyléčit každou bolístku, nemoc i trápení. A jedno trápení teď sužovalo i vnučku Terezku, která chudák nemohla večer vůbec usnout.

„Babi, Terka vzdychá a fňuká.“ Za babičkou přišly Terezčina sestra Viktorka a sestřenice Eliška. „A odkopává se.“

„A my potom taky nemůžeme spát,“ zavolal z půdy, plné sušících se bylinek, ještě bratranec Šimon.

„Copak ti je, Terezko?“ ptala se babička, když za vnučkou přišla. Posadila se na její postýlku a pohladila ji po čele.

„Babi, já se vůbec netěším zpátky do školy,“ zašeptala vnučka, aby ji ostatní děti neslyšely.

„Co to povídáš, Terezičko? Vždyť je teprve první den prázdnin. Na školu ani nemysli.“

„Jenomže já musím. Děcka ve třídě se mi smějou, že mám zrzavé vlasy a pihy. Ptají se mě, jestli jsem se náhodou neopalovala přes cedník, a říkají mi zrzoune a tak,“ odpověděla smutným hlasem Terezka. „A teď přes léto se mi těch pih ze sluníčka udělá ještě dvakrát tolik.“

Babička ji pohladila. „Znám jednu bylinku, která je přesně pro tebe. Uvařím z ní čaj, po němž krásně usneš, a ještě vyléčí všechny tvoje strachy a obavy.“

Terezka babičce moc nevěřila. „Vážně? Copak bylinky mají takovou moc?“ Podívala se do hrníčku, ale čaj jí připadal úplně obyčejný.

„No jéje! Bylinky jsou kouzelné.“

„Já ti nevím, babi. Vždyť jsou to jen takové suché kytky,“ nezdálo se Terezce.

„Ty mi moc nevěříš, viď? Tak počkej, zítra ti ukážu svoje kouzelné tajemství, které ti pomůže,“ mrkla babička.

„To jsem teda zvědavá…,“ stihla ještě zašeptat Terka, než rázem usnula, protože babička měla samozřejmě pravdu a čaj ji uklidnil a uspal ji jako měkoučká peřinka.

Ostatní vnoučata taky krásně spala, protože vůně bylinkového čaje je vtáhla rovnou mezi ty nejkrásnější sny.

Druhý den se dětem před obědem úplně sbíhaly sliny, protože babička používala bylinky i k vaření a hodně jich viselo v kuchyni u stropu, kde se sušily a u toho vydávaly moc krásnou vůni.

Babička si všechna svoje vnoučata prohlédla. Každé z nich je úplně jiné! Terku trápí pihy, jejího bráchu Jáchyma netrápí nic, ale je divoký a pořád leze někam do výšky. Jejich bratranec Šimon má úplně jinou povahu. Je trochu vybíravý, máloco mu chutná. Sestřenice Kamilka zase není moc šikovná a každou chvíli se někde řízne nebo odře. A pak jsou tu ještě další tři vnoučata, Matěj, Viktorka a Eliška, dohromady jich je sedm jako trpaslíků. Všichni se mají navzájem rádi a babičku zbožňují, ale občas se pošťuchují, hádají i odmlouvají, zkrátka jako všechny děti na světě.

Odpoledne šla vnoučata s babičkou na paseku u lesa, kde rostly krásně zralé maliny. Děti začaly nadšeně sbírat, jenom Terka se tvářila mrzutě. Na maliny měla velkou chuť, ale bála se jít na sluníčko, aby jí nevytáhlo z kůže další pihy. Na hlavě měla tlustou čepici a pod ní všechny vlasy do posledního vlásku schované, protože se za ně styděla.

„Není ti horko?“ ptala se soucitně sestřenice Eliška a nabídla jí pár malin.

„Je,“ zahučela Terezka, ale čepici si nesundala.

Babička se na to už nemohla dívat. Zavolala vnučku ke zlatožlutým květinám, rostoucím mezi malinami. „Podívej se, Terezko, to je tvoje bylinka. Jmenuje se třezalka tečkovaná.“

„Tečkovaná? Já jsem taky tečkovaná.“ Terka si sáhla na svoje pihy na obličeji a poprvé za celou dobu se trochu usmála.

„Třezalce se říká svatojánská bylinka nebo taky čarovník. Třezalkový čaj se pije, když někdo nemůže spát nebo má pořád špatnou náladu. Podívej, ty květy mají takové tyčinky s kuličkami, které vypadají jako pihy, takže je ti opravdu podobná. A to vůbec není všechno. Jakou bys řekla, že má barvu?“