Theodor je velký kluk. Jsou mu tři roky.

K narozeninám dostal dort se třemi svíčkami.

„Jedna, dva, tři…,“ spočítal je na prstech

a pak se pyšně rozhlédl.

„Podívejte, jak mi to jde.“

Maminka a tatínek mu dali spoustu krásných dárků,

Theodora však zaujal malý nenápadný batůžek

s ledním medvědem. Byl od babičky a dědy.

Už brzy půjde do školky. Bude si do něj dávat věci,

aby si je s dětmi nepopletl.

Dříve, než půjde do školky, musel jít Theo ještě

k panu doktorovi na prohlídku, jestli je zdravý.

To musejí všechny děti, než jdou do školky.

Kdyby měly rýmu nebo kašel, mohly by nakazit ostatní,

a pak by do školky nechodil nikdo.

„Vyplázni jazyk, Theo,“ požádal ho vlídně lékař.

Theo jej vyplázl, jak nejvíc mohl.

„Ty ho máš dlouhatánský jako žirafa,“ smál se mu pan doktor.

Pak se mu podíval do krku, světýlkem posvítil do uší a nosu.

„Co tam vidíte?“ zeptal se Theo.

Byl nesmírně zvědavý.

„No, už vím, proč maminku občas neposloucháš,“

pokýval vážně hlavou lékař, když mu hleděl do uší.

„Trochu ti je vyčistím. Určitě to pomůže. Zítra můžeš jít klidně

do školky. Jsi zdravý jako řípa.“

Table of Contents

Titulní strana

Prvně ve školce