Text © Vladimír Nezdvořák, 2022

Ilustrace © Michal Krofta, 2022

© Ing. Milan Kašpárek – GLYF Media

ISBN 978-80-7618-016-1 (ePub)

ISBN 978-80-7618-017-8 (mobi)

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez souhlasu držitelů autorských práv.

Obsah

Předmluva

Slovo autora

DOČKEJ ČASU JAKO HUSÁK LISTOPADU

POEZIE HOŘKÉHO PODZIMU

V HUDBĚ ŽIVOT ČECHŮ

ZVÍŘÁTKA

OBRÁZKY ZO SLOVENSKA

OPRAVUJEME KLASIKY, OPRAVUJEME DĚJINY

V LUČBĚ ŽIVOT NÁŠ

TÉMĚŘ ABSOLUTNÍ RÝMA

POEZIE VŠEDNÍHO DNE

OBRÁZKY Z CEST

PÍSŇOVÉ TEXTY

VÁLÍME SE V SAMETU

GALERIE KARIKATUR

BOŽE, JAK HLUBOKO JSEM KLESL

VIRY MEZI NÁMI

ZA KSČ(M) 2021

Předmluva

Znám Vladimíra desítky let. Vždycky měl obrovský smysl pro nesmysl, který se projevoval v jeho poetice formou i volbou výrazů. Doba mezitím kráčela až pádila. Lidé, kteří začínali brát rozum po revoluci, jsou už dnes váženými čtyřicátníky. A to se nebavím o generaci mladší, kde začíná být problémem přečíst a pochopit text o sto padesáti znacích. Proto možná bude mít v příštím vydání smysl opatřit Láďovy „Sebrané spisy“ poznámkami a vysvětlivkami dobových souvislostí.

Když se zasním, chtěl bych vidět a slyšet soudružskou kulturní komisi, před kterou Nezdvořák jako středoškolák zpívá s maximálním nasazením „A hard day’s night“ s vlastním ruským textem „…Eto vsjo na draka, rabotal kak sabaka…“ Kdyby se pak někomu zdálo, že texty obsahují nadbytek nesalonních výrazů, možná to bude i tím, že takový čtenář nikdy nebyl delší dobu ve slévárně ani na vojně za rozvinutého socialismu. Velmi kvituji, že odhodlání vydat souborné dílo našlo naplnění i proto, že někteří pamětníci už mezitím odešli do věčných lovišť. Nám zbylým pak přeji příjemnou zábavu i vzpomínání a rozjímání. Věřím, že výbor osloví i čtenáře, kteří Vladimíra nikdy nepotkali.

Kamarád Jirka

Slovo autora

Publikovat prvotinu po sedmdesátce, to se opravdu málokterému autoru povede, tím spíše, když se za autora nepovažuje. Nikdy jsem neměl v úmyslu své výplody zveřejňovat, což zejména v době předsametové bylo i docela pochopitelné. Od dětství jsem se snažil hrát si s češtinou, případně slovenštinou, glosoval jsem nastalé situace a zpravidla vzniklá dílka vyšuměla v běhu času.

Dospíval jsem v šedesátých létech, chvíli vytouženého uvolnění, a tak jsem intenzivně vychutnal dobu relativní svobody, byť přechodnou. Mými vzory, které jsem dodnes nepřestal milovat, byli Jiří Suchý, Jan Vodňanský, V+W, to za všechny. A řady skvělých textařů, a těch bylo tolik, že nebudu ani vybírat. Jeden z nich, Vladimír Dvořák, mne inspiroval k volbě pseudonymu, proto ten Nezdvořák. On, na rozdíl ode mne, se vyhýbal, byť i jen občasným vulgarismům, ani já si košilatá až přisprostlá slova nevybírám prvoplánově, nicméně soudím, že přeci jen do jazyků patří, třebaže je ve slovnících nenalezneme.

Už jsem byl po čtyřicítce, když se otevřely hranice a zavál svěží vzduch svobody. Hlavně jsem začal dohánět čas ve své profesi a zjistil zajímavou věc: že po určitém pracovním vytížení potřebuji pročistit mozek, což nejlépe učiním tvorbou v úplně jiné oblasti.

I na přání mých přátel, pamětníků, jsem vyškrábl z mozkových závitů velmi malou část staré tvorby a začal sepisovat věci nové. Samotného mne překvapilo, jak databáze postupně narůstá. Při různých setkáních jsem věci postupně publikoval, zejména na konferencích. Kamarády jsem byl dotlačen k samizdatovému vydání prvních tří částí potenciální sbírky, která nyní obsahuje těch částí čtrnáct. I díky plnému pracovnímu vytížení, které výrazně zasáhlo i do doby mého již nominálního zaslouženého odpočinku, šly básničky poněkud stranou.

Uvádím drobný výběr z více než 3000 dílek, který nyní zejména doba covidová stále rozšiřuje. Výběr není řazen chronologicky. Osobně si nejvíce cením práce s absolutními rýmy, k čemuž čeština aj slovenčina dávají netušené možnosti. Tam, kde to považuji za užitečné, uvádím věcné nebo dobové komentáře. Výbor z díla skvěle dotvořil kresbami můj kamarád Michal Krofta. Básně doporučuji číst po menších celcích. Sděluji rovněž, že občas pracuji se slangovými výrazy a v případě, kdy se mi to jeví nezbytné, malinko se odchýlím od spisovné češtiny, hlavně u přechodníků.

DOČKEJ ČASU

JAKO HUSÁK LISTOPADU

ÚNOR RUDÝ, NÁROD CHUDÝ

NĚMECKÝ DEMOKRATICKÝ OVČÁK

U Braniborské brány

naříká zraněný Skopčák,

tesáky zaryl mu do hýždí

demokratický ovčák.

Orientován je značně doleva,

stisk pevnější má objetí Brežněva!

Dederon zakusil

jak chutná svoboda,

skvělý teď nastal čas

pro psa i psovoda.

MANDELINKA BRAMBOROVÁ

Opusť naši louku,

americký brouku!

Proužky máš jak strýček Sam,

úrodu si sklidím sám!

Leť už zpátky přes Atlantik,

škůdče našich brambor,

už brzy ti na funuse

zabubnuje tambor!

My si zkrátka nepřejeme

abys tu byl s námi,

naši krásnou republiku

rozvrátíme sami.

Preferujem jiné druhy –

když už to být musí –

střídavě si užíváme

Šváby nebo Rusy!

TOTALITNÍ

Svěřil se mi soused Douda

že ho sere rodná hrouda,

chtěl by odsud vymanit se,

zvolit cestu přes hranice.

Tam však hnáty kostnatý

natáhly drát ostnatý,

bude sedět doma!

Doživotně to má!

TKADLENY

Ve Výzkumném ústavu

stojí holky u stavů,

nejlepší je z tkadlen

Karáskovic Madlen.

Vyráběj pro Kitaj,

mašiny jen kmitaj.

Zdá se ale že mi tají

že už brzy dokmitají,

mají mistra kreténa.

Neobjednal vřetena!

JANOV 1908

V přístavišti u Janova

zpili Vláďu Uljanova,

ti italští parchanti

lili do něj Chianti!

Sklenic vyžáh aspoň dvacet,

než spontánně začal zvracet,

ta značka mu nesedla,

spíš na vodku přesedlá.

Zblil Luigiho, taky Leszka,

artikuluje jen ztěžka,

apeninští lupiči

ublížili Iljiči!

Daleko jsou vody Leny,

Voloďa je pokálený,

to je konec zábavy,

Krupská mu to vytmaví!

Soudruzi se kření na

opilého Lenina,

trosky toho Volodi

šoupli dolů, do lodi!

Tváře siné, asi stůně?

Nelibá se line vůně!

Ráno se snad umyje,

teď leží jak mumie.

Syn Ilji je v vína moci,

kdopak ví, co bude v noci?

Prý vždy, když se nachmelí,

rád si z děla vystřelí!

REVOLUCE

Kdyby kdysi Finské dráhy

byly v péči Českých drah,

nedošlo by k revoluci,

nemusel být Lenin vrah.

Nastalo by, vážení,

revoluční zpoždění…

MOUCHA

Moucha zcela jistě patří

mezi hnusné insekty,

celoplošně škodí lidem,

působí i na sekty!

Kde se tyhle mrchy berou

nemám ani potuchu,

každou chvíli objevím je

na nose, či na uchu.

Slabost má však pro umění,

nejradši má obrazy,

zanechává tmavé tečky,

tím se nejlíp zobrazí.

Vznikne však i větší zrůda

než jsem popsal na mouše,

komára když zkřížím s mouchou,

vytvořím tím komouše!

Hmyzoznalci léta učí,

vzbuzujíce v lidech hněv,

že komouši nejen bzučí,

ale také sajou krev!

A že bych byl s nima kámoš?

To mě teda nebere,

komouš, ten co nevysaje,

aspoň pěkně posere!

Žiji prací usilovnou,

a modlím se ku Bohu,

ať v budoucnu zase nemaj

tu vedoucí úlohu!

Table of Contents

Předmluva

Slovo autora

DOČKEJ ČASU JAKO HUSÁK LISTOPADU