Aby zas bylo ticho

Ota Karel

Mamince

Říkanka první

Až budu jednou básně psát

Až budu jednou básně psát,

kratičké budou,

aby se vešly do čítanky

a zabraly jen kousek stránky.

Aby se dobře učily

a mohli se je za chvíli

premiant i žák darebák

(budou-li ovšem vskutku chtít)

o malé přestávce naučit.

Aby tak opravdu každičký

z těch básniček měl jedničky.

I. - "dotýkání"

Všechny strasti světa

Seděl jsem doma a promýšlel

léky na všechny strasti světa.

Jeden den,

druhý den,

třetí den,

i všechny další dlouhé dny.

Strastí je přece mnoho…

Pak jsem si jednou nevzpomněl,

jak voní fialky v naší mezi.

Snění

Snít,

to není zvednout

pár veršů,

jako tři oříšky

pod lískou.

Snění

je krásná, těžká dřina,

kterou nám život

den co den

křehounké lidství

připomíná.

Pomněnka

Ve střípku zrcadla

v trávě zahlédla se

a nemohouc svou krásu snést,

pomněnka zapomněla kvést.

Pomíjivost

Kapičkou ranní rosy

prosáklo slunce.

Nach přešel v pomeranč,

ten v žhavou běl

než nadešel,

kapička rosy zasmušilá

se vypařila.

Jak báseň ožívá

To neobživne básnička,

byť sebevíce čtivá,

dokud ji nikdo k husličkám

ve sklípku nezazpívá.

Jak přečíst všechny básně

Jak jenom přečíst všechny básně,

ve kterých z větve padá list,

podzimně teskně, nesouhlasně

a ke smrti se neučíst?

Proč tajit dech

Proč vlastně zvolna tajit dech

a srdcem dotýkat se ticha,

když víš, že stejně nejde se

ke smrti nedodýchat?

Smutek

Občas je smutno tak,

že ani veršíček,

tichý a malý,

jako dětský vzlyk,

statnému chlapovi

nepřejde přes jazyk.

Ozvěna ticha

A kdo ví

kolikrát se ticho

ozvěnou vrátí

od skály k lesu

a zase zpět?

To snad až

netopýr

po setmění

odpověď zapískne,

zvukem,

co nejde uslyšet.

Naše viny

Křížem kráž,

jak kmeny v polomech,

v duších nám dávné viny leží,

těžší, než svědomí.

Jenže ty kmeny uvnitř nás

nikdo a nikdy nevytěží.

Úděly

Proč odcházejí nejdříve

básníci nesmělí,

básníci tiší?

Snad, že je

přes hluk všeho světa,

jenom smrt kmotřička

slyší.

II. - "laskání"

Počítání

To nikdo neví,

kolik lístků

je do čtyřlístku.

Tisíckrát tři

a k tomu jeden.

To nikdo neví,

kolik slůvek

je do polibku.

Tisíc je mnohdy málo

a jedno někdy moc.

Milostná

Tma,

dlouhá, jako cesta

ze schůzky na rozchodnou.

Tma, kterou hvězdy neprozvoní

přes duchnu mraků.

Tma, v které vlevo je i vpravo

a zítřek stíhá včera.

Tma dlouhá

z večera do rána,

Život jako sen

Plno lásky

Oněmělá

Nová láska

Láska je mozol

Stesk

Jiná milostná

Svatební

Manželství

Variace na stále stejné téma I. (pravda)

Variace na stále stejné téma II. (lež)

Variace na stále stejné téma III. (úděl)

Variace na stále stejné téma IV. (únava)

Tak už běž

Krátká pohádka o dlouhém umírání lásky

III. - "tichnutí"

Omítka

Králíčci

Jarní sníh

Deprese

Kdo padá z nebe

Polednice

Opilí

Slova, která zapomínám

Káceli třešeň

Na Vánoce dlouhý noce

Když padají stromy (láska a víra)

Oplétání

Uzdravování

Poznávání

Básník, co se nedožil

Jak pijem slunce

Klekání

V kostele

Ticho

Přišlo prý jaro

Hon

Jistý podzim

První mráz

Podzimní vítr

Básníci

IV. - "stmívání"

Pohřbení

Opěšalí

Domov můj

Mementa

Jak dostát…

Špačci v nás

Pastičky I.

Pastičky II.

Beránek

Oslíčku

Plynutí

Balada o vampýřích očích Bonnie Cleo Andersen

Velkoměsto

Kde platí slovo chlapa

Naděje

Nerozumím básním

Svět za oknem

Poslední básnička

O autorovi

Copyright