Dopis příteli

Jiljí Kocian

Můj milý vzdálený příteli,

kdybys mě tak viděl v té mojí rozervanosti. Klid duše a životní pohoda, to je rozkoš, která byla rozmetána do všech koutů. Milovaná manželka mi umřela před očima a já zůstal sám. Sám, obklopen nekonečnou prázdnotou rozlévající se jako oceán pod temnou oblohou. Žití, nebo jsoucno, se stalo břemenem. Ať jsem si ho různě přehazoval a nadlehčoval, neustále mne stahovalo do propasti nicoty a zmaru.

Nicméně i po běsnivé noci se rozjasní a světlo nového dne začne vymetat z potemnělých koutů duše chmury a splíny navrstvené předchozími depresemi a duševními otřesy.

Svět bilancoval a s radostí a nadějí očekával příchod nového roku. I já jsem na téhle vlně očekávání zasednul k počítači a do seznamky napsal modelový inzerát: Aktivní důchodce všestranných zájmů, relativně krátce vdovec, hledá přítelkyni…

Ozvaly se osamělé ženy z různých míst a já brzy pochopil, že musím hledat v blízkém okolí.

Osud tomu zřejmě chtěl a po několika víceméně neúspěšných schůzkách ve Zlíně a Uherském Hradišti se mi ozvala žena z Otrokovic. Přesněji paní doktorka, ukončující praxi na otrokovické poliklinice a v Otrokovicích bydlící. Pro mne to byl učiněný balzám na ztrápenou duši. Setkali jsme se, zjistili že máme dost společných zájmů a začali aktivně utvářet naše přátelství vzájemnými návštěvami, účastmi na různých hudebních produkcích a společenských besedách. Mottem její seznamovací odpovědi se stalo latinské slůvko Amicus, což v překladu značí přítel. Tím případným zájemcům o seznámení sdělovala, že jí nejde o sexuální vyžití, ale že hledá přítele s podobnými, ne-li stejnými zálibami jako ona, tedy se zájmem o kulturu především v oblasti hudby, zahradničení a cestování. Já jsem dle ní tahle kritéria splňoval, takže nám naše přátelství přinášelo oboustranné uspokojení. Amicus byl pro nás úzus. Nic nad rámec. Snad krátký polibek na přivítanou a při loučení.

Proběhla seznamovací schůzka. Dlužno říci, že nějaké ohromení z mé strany se nedostavilo. Seděl jsem doma a přemýšlel, jak dál. Potom ale následovalo pozvání do Babic a zde, příteli, příběh začíná.

***

***

Hanička přijala přiznání ke vztahu s Janou vcelku klidně. Moje obavy, že bych ji nerad ztratil zahnala ujištěním, že naše přátelství trvá dál. U Jany jsem ovšem brzy pocítil, že je z mé řeči

***

***

***

***

Copyright

© Jiljí Kocian

Dopis příteli

Česky