CHOV JAPONSKÝCH KŘEPELEK

Helena Zdeňková

ÚVOD

Tato kniha, která se vám právě dostala do ruky, slouží jako chovatelská příručka pro chov japonských křepelek.

Je to průvodce všemi fázemi chovu od vylíhnutí až po porážku.

Chovem křepelek se zabývám již poměrně dlouho, a proto se chci s vámi o své vlastní zkušenosti podělit. Přesto jsem zastánce názoru, že i když někdo dělá něco dlouho, neznamená to, že to dělá dobře.

Vzhledem k tomu, že se mi podařilo úspěšně odchovat tisíce křepelek, věřím, že mé rady budou pro vás užitečné.

V knize najdete souhrn všech mých zkušeností s chovem křepelek a návod jak nejlépe a efektivně křepelky chovat.

Chtěla bych vám předat své znalosti a zkušenosti, tak abyste věděli, na co si dát pozor při chovu a čeho se vyvarovat při odchovu.

Úspěšný chov vám přinese mnoho křepelčích vajec a radost z chovu japonských křepelek.

Křepelka japonská

(Coturnix japonica)

Z hlediska zoologické taxonomie je křepelka řazena:

- třída ptáci (Aves)

- řád hrabavých (Galliformes)

- podřád kurů (Galli)

- čeleď bažantovití (Phasianidae)

- podčeleď koroptve (Perdix)

- rod křepelka (Coturnix)

Domovem křepelek je východní Asie.

Vyhledávají nejčastěji křovinatá a hustě porostlá území, která je chrání před predátory. Některé druhy žijí na okraji džungle, naopak jiné dávají přednost oblastem vysoko v horách nebo dokonce okrajům pouští.

První zmínky o chovu japonských křepelek jsou z 14. století z Japonska. Díky tomu zřejmě získali název křepelka japonská.

Křepelky se chovaly jako okrasní ptáci, dalším důvodem byl krásný zpěv kohoutků.

Až počátkem 20. století se v Japonsku chov japonských křepelek vyšlechtil také na produkci vajec.

Masné plemeno, určené na produkci masa, bylo o něco později vyšlechtěno v USA.

Druhy křepelek dle užitkovosti:

a) Nosné japonské křepelky

- snáší průměrně 320 vajec za rok o hmotnosti cca 13 g, snáška začíná ve věku pěti týdnů.

- kohoutek v dospělosti váží 220 g, slepička 260 g.

b) Masné japonské křepelky

- snáší průměrně 250 vajec za rok o hmotnosti cca 16 g, snáška začíná ve věku šesti týdnů

- kohoutek v dospělosti váží 300 g, slepička 370g.

Křepelka je velice plachá a při jakémkoliv vyrušení dokáže odrazem z místa uletět i několik metrů jak do dálky, tak i do výšky. Bez problému vyletí až 2 metry vysoko.

Jsou to velice křehká zvířata a při manipulaci s nimi je potřeba být velice opatrní.

K odchytu je nejlepší použít tzv. „chytačku“ – jakýsi podběrák ušitý z látky s rukojetí pro lepší a větší dosah. Takovou chytačku používám ve svém chovu a mohu říci, že bývá dost často k nezaplacení. Křepelky jsou velice rychlé a mrštné a tato chytačka mi velmi pomáhá při jejich lovu.

Chytání ve volném prostoru je opravdu náročné. Pokud se jim podaří dostat se na volnou plochu jako je zahrada či větší louka je prakticky nemožné ji chytit.

Můžeme je též chytat do ruky, kdy jednou rukou přidržujeme nožky a druhou rukou opatrně přidržujeme křídla, tak aby nemohla opětovně vzlétnout.

Křepelky se dokážou rychle vysmeknout a získat zpět svou svobodu.

Pozor, u křepelek je vyvinuto tzv. úlekové pelichání, což znamená, že pokud křepelku chytíme za peří, tak peří nám zůstane v ruce a křepelka je opět volná.

Jsou to drobní, a přesto trochu zavalitější ptáci s malou drobnou hlavou. Dosahují velikosti cca 20 centimetrů. Jejich zbarvení je nevýrazné a ve volné přírodě je chrání před útokem predátorů.

Slepička i kohoutek jsou na první pohled stejně zbarvení. Rozdíl je pouze ve zbarvení prsou. Pokud se na křepelku podíváte zepředu, poznáte slepičku a kohoutka na první pohled. Slepička má prsa kropenatá, kohoutek má prsa jednobarevná.

Kuřátka křepelek japonských přírodních se vylíhnou všechna stejná – pruhovaná. Jsou velice roztomilé a velice rychlé. Při zvednutí víka od líhně se připravte na rychlý sběr kuřátek, která prchají na všechny strany. Je až neuvěřitelné, že pár hodin po vylíhnutí jsou tak čilá.

Kuřata křepelek jsou zhruba do 3 týdnů všechna podobná slepičkám – mají kropenatá prsa. Neznamená to ovšem, že se vám podařilo vylíhnout samé slepičky.

Pohlaví křepelek můžete s jistotou určit až po čtvrtém týdnu stáří, kdy křepelky přepeří, tedy vymění své „dětské“ peří za peří dospělých ptáků.

Pokud si chcete zařadit křepelky do chovu, je lépe počkat do stáří šest a více týdnů. Více najdete v kapitole o chovu křepelek a sestavení chovného hejna.

Japonské křepelky jsou velice vděčným a nenáročným druhem drůbeže. Jejich chov není náročný. Díky tomu si získává stále více příznivců nejen u dlouholetých chovatelů drůbeže, ale i úplných začátečníků.

Chovat je mohou i děti. Budují si tím určitou zodpovědnost a lásku ke zvířatům. Odměnou jsou pro ně čerstvá vajíčka z vlastního chovu.

Křepelky se dělí na dva základní typy – masné a nosné.

Oba druhy snáší velice mnoho vajec a jsou tedy výborné nosnice.

Masný druh navíc přináší užitek v podobě většího podílu masa, než má nosný druh.

Křepelka japonská se nejčastěji chová v přírodním zbarvení, ale již vzniklo mnoho barevných rázů, např. mahagonový, zlatý, plavý a jiné nově vznikající barevné rázy.

Křepelky různých barevných rázů se mohou mezi sebou i nadále křížit.

Další skupinou jsou masné křepelky bílé, říká se jim anglické bílé. Jsou podstatně větší než japonské nosné, snáší větší vejce a mají větší podíl masa.

Nevýhodou těchto bílých křepelek je rozpoznání pohlaví. Kohoutci i slepičky jsou bílé.

Pohlaví lze s jistotou určit až v 8 týdnu života, kdy jsou již dospělé.

Pokud se pěna neobjeví, jedná se o slepičku.

U starších slepiček je možno též velice jemným pohmatem cítit vejce.

EKONOMIKA CHOVU

KŘEPELČÍ VEJCE

PROČ CHOVAT KŘEPELKY?

CHOVNÁ ZAŘÍZENÍ

Umístění klece

Křepelčí farmy

KRMENÍ KŘEPELEK

NEMOCI KŘEPELEK

LÍHNUTÍ A ODCHOV

Líhnutí

Problémy při líhnutí křepelek

PORÁŽKA A JATEČNÍ ÚPRAVA

RECEPTY

Nakládaná vejce v pikantním nálevu

Salát s křepelčím vejcem

Rajčatový salát s křepelčími vejci

Křepelky na grilu

Nadívané křepelky

Pečená křepelka

Pečená křepelka s červeným zelím

FOTOPŘÍLOHA

ZÁVĚR