Noviny jsou pro každého

Zuzana Olexová

Noviny jsou pro každého

Je krásný slunečný den a Zajíc pečlivě zalévá mrkev na zahrádce. Najednou se za plotem objeví Liška. Vyndá z tašky parádní a moderní fotoaparát.

„Úsměv, prosím,“ řekne a vyfotí překvapeného Zajíce.

„Dobrý den,“ pozdraví ji zdvořile Zajíc.

„I vám přeji krásný den, pane Zajíci, mohu dál?“ zeptá se Liška.

„Prosím, pojďte,“ odpoví jí Zajíc a upraví strašákovi klobouk.

Zajíc a Liška nejsou zrovna nejlepší kamarádi, o to více malého skokana nečekaná návštěva překvapí. Když Liška vidí, že je Zajíček jakýsi nesvůj, rozhodne se ihned vysvětlit důvod své návštěvy.

„Přišla jsem s vámi udělat rozhovor do novin: Vítejte v lese.“

„Vítejte v lese i vy, paní Liško.“

„Vy mi nerozumíte, pane Zajíci. Naše noviny se jmenují: Vítejte v lese,“ vysvětluje Liška nedorozumění.

„Ach tak,“ pochopí Zajíc, avšak diví se takovému zájmu o svou osobu. Vůbec Lišce nevěří. Posadí se na lavičku před chaloupku, obezřetně zastřihá ušima. Liška si přisedne vedle něho. Vyndá z tašky zápisník a tužku.

„A nezaprší,“ začne rozhovor Liška.

„Musí se zalévat,“ odpoví jí Zajíc.

Zalévá se – píše si poznámky Liška.

„O čem to píšete?“ vyzvídá Zajíc.

„O všem, co by mohlo zajímat naše čtenáře. Nyní se snažím napsat článek na téma zelenina.“

„Ale vy zeleninu nerada.“

„Nerada,“ přikývne Liška a vycení na Zajíce zuby.

Zajíc nasucho polkne a posune se od ní dál. Liška se k němu přisune blíž a začne vysvětlovat.

„Máme různé čtenáře, a tak musíme psát o všem. Naše noviny jsou pro každého.“

Založení lesních novin je výborný nápad, pomyslí si Zajíc. Zvířátkům v lese skutečně chyběly čerstvé zprávy. Mohl by čtenářům popsat, jak správně pěstovat zeleninu. Ale ať se snaží, jak chce, tak se nedokáže dostatečně uvolnit, když na něj Liška neustále cení zuby.

„Nezaprší a nezaprší, ale kdyby pršelo silně, zcela by to zničilo úrodu pšenice,“ mudruje Liška. Všimla si, že rozhovor jaksi vázne.

„Pšenice je sklizena,“ odpoví Zajíc.

„Pšenice je sklizena,“ píše si Liška poznámky.

„Já nepěstuji pšenici.“

„Vy nerad pšenici?“

„Ne, já mám rád mrkev, mám jí plnou zahrádku.“

„A co ptáci, ti mají také rádi mrkev?“ zajímá se Liška.

„Ne, ptáci nemají rádi mrkev.“

„Co strašák?“

„No dovolte, paní Liško,“ urazí se Zajíc.

„Myslím ten na zahradě. K čemu vám je?“

„Aha, toho tu mám na okrasu.“

Strašák na okrasu, zapíše si Liška do notesu.

„A pomáhá to?“

„Ano, každý obdivuje moji krásnou zahrádku.“

„Vskutku překrásná,“ přitakává Liška.

„Nikdy jsem o žádných novinách neslyšel,“ řekne Zajíc a odsune se od Lišky dál.

Liška se k němu přisune blíž a vysvětluje.

„To protože naše noviny vznikly nedávno. Založila je paní Sova. Stále hledá nové posily do našeho týmu. Zatím pro noviny pracujeme jen já a slečna Zmije.“

„A s kým dělá rozhovor Zmije?“ vyzvídá Zajíček.

„Odplazila se na statek za farmářem.“

„Ale to je nebezpečné,“ stáhne Zajíc vystrašeně uši.

„My novináři často riskujeme, abychom získali zajímavý článek,“ vychloubá se Liška nebojácností.

„Jaká je odměna?“ zeptá se Zajíc.

„Tři oříšky za článek.“

„A lískové?“

„Hm, lískové,“ odpoví Liška.

Zajíc se odmlčí, zastřihá ušima, posune se dál od Lišky, teď už sedí úplně na kraji lavičky. Liška není spokojená, nepodařilo se jí napsat článek tak, jak si představovala. Zajíc byl jakýsi nervózní, neustále se ošíval, ušima střihal a odsouval se od Lišky, jako by ho chtěla kousnout. Ale ona nechtěla nic jiného, jen napsat článek o zelenině, jak je zdravá a jak se pěstuje. Jenže nebyla by to Liška Mazaná, pokud by cestu za les vážila zbytečně. Podá Zajíci lístek z dubu.

„Co to je?“ zeptá se překvapený Zajíc.

„Tomu se říká vizitka, na ní je napsané moje jméno a adresa lesních novin. Pokud by se vám podařilo něco napsat, můžete za mnou přijít do kanceláře. Stále hledáme další zvířátka do našeho týmu.“

Zajíc si vezme vizitku a zamyslí se. Tři lískové oříšky, to je docela hezká odměna za práci. Takový Veverčák by mu za ně určitě pomohl na zahrádce. Rozloučí se s Liškou a vyprovodí ji k plotu. Pak si skočí do chalupy pro tužku a sešit. Rozhodl se, že zkusí něco napsat. Jenže o čem psát, přemýšlí Zajíc. Rozhlédne se po zahrádce, podívá se na strašáka a radostně vykřikne: „Už to mám!“

Píše titulek: „Ptáci neustále zastrašováni“.

Zajíc píše o Medvědovi

Od návštěvy Lišky Zajíc neustále přemýšlí nad tím, jak hezké by bylo pracovat v lesních novinách. Čím více nad tím dumá, tím více se mu povolání novináře jeví jako pro něj stvořené. Vždyť je přece zvídavý, společenský a přiměřeně soutěživý. Jednoho rána se konečně rozhodne navštívit paní Lišku. Vyskočí z postele, vyčistí si své dlouhé zuby, na cestu si bere mrkvičku a vesele hopsá do kanceláře lesních novin. Na vizitce čte adresu Dubová 16, Kopec číslo 2. Stojí před kanceláří a přešlapuje z tlapky na tlapku. Neví, zda je dobré přijít k Lišce bez ohlášení. Nakonec sebere odvahu a zaklepe. Liška otevře dveře a pozdraví.

„Dobrý den, pane Zajíci.“

„Dobrý den, paní Liško.“

„Prosím, pojďte dál.“

Zajíc vejde do redakce a zapíská. S velkým zájmem si prohlíží všechno kolem. Liška se usadí za svůj stůl.

„Prosím, posaďte se,“ vyzve Liška malého zvědavce a ukáže na židli naproti.

„Máte to tu pěkné, luxusní lampa, tužky, pera, notesy,“ nadchne Zajíce psací stůl paní Lišky.

„To víte, povýšili mě na šéfredaktorku,“ pochlubí se Liška.

„Tak to vám srdečně gratuluji. Co to máte tak úhledně naskládané na stole?“

„To jsou fixy.“

„A barevné?“

„Barevné.“

„A píšou?“

„Píšou.“

„Pane Zajíci, co vás ke mně přivádí?“ přejde Liška rovnou k věci, protože má ještě hodně práce, a tak nechce zbytečně plýtvat časem.

„Mám pro vás článek,“ řekne Zajíc a podá jí sešit.

„Za Medvědem.“

První den v novinách

Beruška

Nová cesta

Pekárna Veselý Medvěd

Orel Skalní a velké spiknutí

Potopa u řeky

Kachnin bulvár

Zatoulané telátko

Záhadný básník

Přichází podzim

Vánoce v lese