Martina

Erik Dominik Novák

MARTINA

Soud vyvracíš,

máš cit, a výhybka se ztrácí

Cesta se vrací zpět do přímých kolejí

A právě ji čekáš tam, na konečné všech šancí,

není to klam, Tvůj vzdor, proud proudí v trolejích

Soud dvacet let ten květ Tobě ukrýval v stínu,

má i své jméno, dál říkaj jí Martina

Ač zadána, možná, a možná za vteřinu

zjistíš, co vážně končí, a co právě začíná –

PRO JEDNO KVÍTÍ

Pro jedno kvítí, že prý slunce se nerozsvítí,

pro jeden květ, že prý snad nezboří se svět

To slýchávals, šels dál, leč stále plný sítí,

jichž jeden květ Ti krátce, leč hbitě v mysl vplet

Má vlídnou tvář, lokny černé jak stíny stínů,

stíny, co září v každém počasí

Ty chtěls ji mít, leč měls ji jenom na vteřinu,

pak mylný krok v ní žár snad provždy uhasil

Pro jedno kvítí Ty dnes snad šanci ještě chytíš,

krok do neznáma, posíláš SMS

Snad ratolest z lípy, a ovázaná nití,

zotvírá brány, komu čest, tomu čest

JEN VRÁTKA ZOTVÍREJ

Je ta tam krajina ostrých hran,

zahrady plán dávno vyprodán

Krůčky Tvé lemuje okvětí,

a co Tě tíží, to jen proletí

Nemusíš psát žádný manifest,

že za křestem následuje křest

Že vlna Tvá zvedá se ve vlnách,

když dobré končí, že dobré začíná

Jen srovnej krok, a naber i můj směr,

vždy bývals fér, sté i mne ruku dej

Poté já svou dlaní povím Ti,

že pod nikým víc most se nezřítí

Kdo ruku dá, kdo rád má jako Ty,

sic po trní nosí si záplaty,

témuž bývá soud smírčí nakloněn,

a má svůj klíč od nedobytných stěn

Stěna Tvá dnes dostala svůj práh,

když vlna Tvá zvedá se ve vlnách

Vždy bývals fér, sté i mne ruku dej,

máš i klíč můj, jen vrátka zotvírej

MARTINO K.

Vroucné přání, říct je, „Už Tě mám,“

z Tebe já vzhlížím ke hvězdám

A když sté jedna proletí,

přání má snoubí se s okvětím

které vplést chtěl bych Ti do vlasů

Sic krásná jsi, nehledět jen na krásu

Přání má s léty se navrací,

sny přicházejí, a zas se vytrácí

Tak splň mi, lásko, tenhle věčný sen,

že Tobě já smím být nakloněn

A proměň moji vodu ve víno,

Martino K., má drahá, Martino –

S POUTEM TVÝM

Sic loďka dolů se noří, sté je jeden plavec v moři,

on nepomýlí, ví, jak nabrat správný směr

A že jen pár tvoří, co single nezahoří,

já neprozradím, zda plave na jih, či na sever

Sic loďka Tvá skládá plachty své do hlubiny,

slunce dál svítí, a pevnou zemi máš již na dosah

Nitky se chytáš, jež je poskládaná z nití,

ty v pouto spoj, pojí se misky našich vah

Dřív i já single, věř, byla jen kapkou v moři,

pak rozvířil můj sen, kdož vlídně na mne sáh

Tys nakročil, a byls jen, jak Tě Pánbůh stvořil,

a s poutem Tvým, má lásko, již více nemám strach

GLEJT PRO MOU OBÁLKU

Jednou v hlavě zrodil se Ti plán,

že smírčí glejt byl Tobě zachován

Tak pod ochranou píšeš dlouhý list,

a věříš, že kdož má, bude jej číst

O tom, žes kdysi poznal jednu z dam,

a že právě jí list je věnován

Ať již v koši skončí, či se slzou ve víčku,

na samý okraj stránky připoj svou hubičku

Stezky se dělí, stezky nezměříš,

tak což na duši máš, jde-li, jen dál piš

Možná kluka má, Ty budeš zmalován,

a možná smírčí glejt bude dál Ti zachován

Lásko blízká, lásko vzdálená,

já dobře vím, že svítí červená

Sté, dovol jen mé slze ve víčku,

se samým krajem listu poslat Ti hubičku

A pevně doufat, jak dobře se máš,

zdali s větrem všechna okna zavíráš

Já, ač nevidím Tě pěknou řádku let,

listem mým nedej zmást se, nezboří se svět

Pero odkládám, lepím obálku,

MĚSÍČNÍ ZÁŘ ZNÁ TVÁŘ

PO ŘÁDCE ZIM

MÁ LÁSKO, RADUJ SE DÁL

STÁLE VÍM, KDE TĚ MÁM

...Ale teď máš ještě chvilku na to říct,

že láskou Tvou jsem já.

JÁ SE TĚ NEZŘÍKÁM

Posledních pár veršů, Martino,

SNY, TY JSOU PRYČ,

…Ještě neodcházej, dneska v noci vše smíš,

až se sám probudíš, tak už mne nehledej.

KDYŽ KRÁČÍM VPŘED,

…Tak pusu mi dej, a pojď ke mně blíž.

CITY NECHEJ TÉCT

PŘED TEBOU SE SKLÁNÍM

DESKA TVÁ Z PLATINY

MOŽNOSTI TU JSOU

JÁ VŮBEC NEŘÍKÁM

MRAČNA SE ZTRÁCÍ

ZAS DEJ SI VDOLEK

I RŮŽE ZAS LETOS MŮŽOU KVÉST

NA MNE SE NEDÍVEJ

NECHŤ PÍSEŇ NÁM ZAHRAJÍ

JEN TY MŮJ ZÁJEM I POCÍTÍŠ

KRÁM HLADOVÍ

NEDÍVEJ SE ZPĚT

MOJE DÍVKO SNĚDÁ

NEŽLI VĚTRY STOPY ROZNESOU

TY MĚJ SE TU FAJN

DNES PŘED PŮLNOCÍ NECHOĎ SPÁT

JEN, S JINÝM VDEJ SE

NĚKDY SE JEN TAK DÍVÁM

KUDRNATÁ HOLKA

NEJRADĚJI JÁ STAL BYCH SE LISTONOŠEM

NEPOHNE SE KAMENÍ

NECHŤ TVÉ LÁSCE NEJEN HORY NESTÍNÍ

TY, LÍSTKU OKVĚTNÍ

MALOU VEVEŘIČKU

V DUŠI MÉ

POJĎ PLOUT JEŠTĚ DÁL

SLŮVKA JSOU PRÁZDNÝ

NEŽLI V NITRU SVÉM UKLIDÍŠ

SIC ZNÁ I TVOU SLUJ

JEN, NEROUHEJ SE

POD TŘEŠNÍ

POMALU COUVEJ

AŽ VÍTR OPĚT SPUSTÍ SVÉ SÍLY

DÁL BÍLÝ JE PŮLMĚSÍC

ODLOŽ NA POLŠTÁŘ

TY NEHLEDÁŠ

PŘESTAŇ SE MI SMÁT

NEPŘEBÍREJ STÁLE STEJNÝ FOTKY

Copyright