BRÁNA JESKYNĚ

ERIK DOMINIK NOVÁK

BRÁNA JESKYNĚ

Brána jeskyně vzhlíží nevinně,

nežli z ní sémě se narodí

Pak sklízíš zahradu mého mokřadu,

v němž ne vždy Tvůj potůček proudí

Sté, važ si kamene, a braň svým ramenem,

což i z Tvého polínka pochází

A já pak na duši slziček osuším,

když postýlkou klamný sen hází –

Brána jeskyně z vůle Bohyně

jen Tvá je, a jen Ty můžeš dál

Tak dej mi proud svůj zas, nechť nežli přijde mráz,

už abys další kolébku schystal

Já byla na duši důvod pro kuši,

jak úděl žen byl mne vzdálený

Však Tys ku mne nakročil, můj plamen namočil,

ač nezhasil jeho dar vzpřímený, a rovný –

Brána jeskyně dále nezhyne,

leč dítko mokřadu opouští

Já úděl splnila, jím Tebe poctila,

a stále hostím Tě jen, jak se sluší –

BERUŠKA

Jakmile noc nastane, mé oči zelené

širou tmou celé se rozzáří

K nim kráčí beruška, chviličku posečká,

pak úsměv vykreslí ve všech tvářích

Do sítě lapena, ještě teď zkroucená,

samotná žádala v podzámčí

o přízeň v luka, i sad, a vláhu pro mokřad,

a brodu jen, kde led je tenčí

Sté vládce pokyne, sekera zahyne,

beruška okovů zproštěná

dnes může zvěstovat od jihu na západ,

že příroda dál je němá –

CHALOUPKA V PUSTINĚ

Chaloupka v pustině, k jíž můj pach zavane,

teď vrátka dokořán otvírá

A ven zní píšťala, i píseň prastará,

tu píšťalu Venuše svírá

Ta píseň boří hráz, a pro nás staví čas,

je to tam „dál se tu opatruj,“

jež říkal Ti nejeden, pak sám skonal pod ledem,

že já jsem Tvůj, nechť ve rčení je síla

Chaloupku pro nás dva dnes krášlí dvě patra,

leč jeden druhého nemíjí

Já dál Tvůj, a Ty můj květ, a v bříšku ratolest,

a pod okny srny v říji v poklidu pijí

PÁR PŘÁTEL OPATRUJ

Je pramen čím dál níž, a lev si hledá skrýš,

a pouští stává se pastvina

Víc než rok neprší, i slzy na duši

jsou tenčí, a sopka dál vzlíná

Chlad na srdci, bouře v ulicích,

sám ďábel mává svou demisí

Jen pár přátel na misi stále si nemyslí,

že Země marně se v okovech vzpíná

Pár přátel opatruj, a nebuď jenom svůj,

pak slzy na duši proměníš

ve smích, a zábavu, a lev o hladu

nebude, když s puškou jej spatříš

JEN RUKA PODANÁ

Jen ruka podaná může být provdána,

Ty rukou za ruku veď mne dál

Hledej cest i v bažině jen sítí protkané,

já v hlavě mám myšlenek nával

Ta mysl zhýčkaná na zemi pod náma

chce žít, chce mít Tě, i přátel pár

A s Tebou, též za paži, ve slunné manéži,

chce další děj hrát, kde klaun stával

Jen ruka podaná, s ní není bitva prohrána,

jen tehdy ruku za ruku vyměníš

Když jiný nad propastí žádá si Tvé účasti,

a střípek ke střípku zas v talíř slepíš

MÁ LÁSKO, TANCUJ DÁL

Má lásko, v područí mého náručí

ze všech splínů se vyléčíš

Máš hlad po vědění, i střípků dělení,

které poskládáš, a pak už jen tančíš

Valc na moři, i rumba v podhůří,

zem blízká, konečná vzdálená

Bok po boku, a ruku za ruku,

Tys dále můj muž, já milenka věrná

Má lásko, tancuj dál, a pozvi celý sál

k přípitku, i na menší hostinu

Pak líbej mne pod květem, a hlaď jen sametem

téhož, jenž v obavách opustil stínů

POD ROUŠKOU VĚDĚNÍ

Pod rouškou vědění myšlenky nezpění,

otázky Tvé k mému úžasu

.   .   .

ZNEJ JINÝCH PŘEDSÍNÍ

KYTARA

ZDÁŠ SE MI

TVÉ TRÁPENÍ

ZELENOU ZAHRADU

DŘÍV, NEŽ SVÍČKA DOHOŘÍ

JINDE BUDE MI LÍP

VŽDY SHLEDÁNÍ JE KONEČNÉ

K MÉ RADOSTI

S TEBOU SE NELOUČÍM

TVOJE MYSL V BARVĚ RYZÍ

MÍT TAK PLNÉ NÁDRŽE

STÉ SE ZASTAV VE SVÉM SHONU

DVA PÁRY BOT V PŘEDSÍNI

POLESNÝ

STÉ DÁL PLUJI

ZHASLA SVÍČKA

POKUD ANDĚL DÁ TI RUKU

SLUNCE ZÁŘ

DO OBÁLKY, PRO SVOU SCHRÁNKU

V HLASE ZNĚLO

DLAŇ DO TVÉ DLANĚ

KLÍČ OD NEJLEPŠÍHO Z KLAVÍRŮ

NECHŤ ANDĚL PÁNĚ

NECHŤ NEPROPADNEŠ PŘES SÍTA

STÉ PROTNOU SE NAŠE TĚLA

AŽ JABLKO BUDEŠ TRHAT

NECHŤ NEJEN PŘEDJAŘÍ SE VYDAŘÍ

NEŽLI LIST BUDE MNE ORÁMOVÁN

KDYŽ NOS VYSTRČÍŠ VEN

PO BÍLÉM UBRUSU

HŘEJ VROUCNÝCH PROŽITKŮ

VÁŠNÍ PLNOU PEŘEJÍ

PŘESNÉ HRAJÍCÍ HODINY

DÁL ZNEJ MÉ MALIČKOSTI

TEN, KTERÝ TVÁ ÚSTA ZNAL

TVÁ KYTARA VŠECH KYTAR

RADY, A PORADY

CHTĚL BYCH TĚ JEDNOU MALOVAT

NECHŤ ŽALUDEK TĚ NEBOLÍ

MŮJ DECH VROUCÍ

V BARVĚ KŮŽE ZNÁT MNE MŮŽEŠ

KRAJINO LUK, I SKAL

DO TVÉ DÁLKY

LOŽE CELIČKÉ PÁLÍ

CHTĚLS PRORAZIT STĚNU

KDYŽ DO VÍRU ZŘÍTÍ SE MOST

JIŽ NEMÁŠ STRACH

BUĎ PŘÍSTAV MŮJ

DEJ MI SVŮJ DEN

I MOŘEM MÝM PLUJ

POMNI VE VŠECH SVÝCH FRÁZÍCH

NECHŤ KAŽDÝ VÍ

Copyright

Table of Contents

Brána jeskyně

BRÁNA JESKYNĚ

BERUŠKA

CHALOUPKA V PUSTINĚ

PÁR PŘÁTEL OPATRUJ

JEN RUKA PODANÁ

MÁ LÁSKO, TANCUJ DÁL

POD ROUŠKOU VĚDĚNÍ

ZNEJ JINÝCH PŘEDSÍNÍ

KYTARA

ZDÁŠ SE MI

TVÉ TRÁPENÍ

ZELENOU ZAHRADU

DŘÍV, NEŽ SVÍČKA DOHOŘÍ

JINDE BUDE MI LÍP

VŽDY SHLEDÁNÍ JE KONEČNÉ

K MÉ RADOSTI

S TEBOU SE NELOUČÍM

TVOJE MYSL V BARVĚ RYZÍ

MÍT TAK PLNÉ NÁDRŽE

STÉ SE ZASTAV VE SVÉM SHONU

DVA PÁRY BOT V PŘEDSÍNI

POLESNÝ

STÉ DÁL PLUJI

ZHASLA SVÍČKA

POKUD ANDĚL DÁ TI RUKU

SLUNCE ZÁŘ

DO OBÁLKY, PRO SVOU SCHRÁNKU

V HLASE ZNĚLO

DLAŇ DO TVÉ DLANĚ

KLÍČ OD NEJLEPŠÍHO Z KLAVÍRŮ

NECHŤ ANDĚL PÁNĚ

NECHŤ NEPROPADNEŠ PŘES SÍTA

STÉ PROTNOU SE NAŠE TĚLA

AŽ JABLKO BUDEŠ TRHAT

NECHŤ NEJEN PŘEDJAŘÍ SE VYDAŘÍ

NEŽLI LIST BUDE MNE ORÁMOVÁN

KDYŽ NOS VYSTRČÍŠ VEN

PO BÍLÉM UBRUSU

HŘEJ VROUCNÝCH PROŽITKŮ

VÁŠNÍ PLNOU PEŘEJÍ

PŘESNÉ HRAJÍCÍ HODINY

DÁL ZNEJ MÉ MALIČKOSTI

TEN, KTERÝ TVÁ ÚSTA ZNAL

TVÁ KYTARA VŠECH KYTAR

RADY, A PORADY

CHTĚL BYCH TĚ JEDNOU MALOVAT

NECHŤ ŽALUDEK TĚ NEBOLÍ

MŮJ DECH VROUCÍ

V BARVĚ KŮŽE ZNÁT MNE MŮŽEŠ

KRAJINO LUK, I SKAL

DO TVÉ DÁLKY

LOŽE CELIČKÉ PÁLÍ

CHTĚLS PRORAZIT STĚNU

KDYŽ DO VÍRU ZŘÍTÍ SE MOST

JIŽ NEMÁŠ STRACH

BUĎ PŘÍSTAV MŮJ

DEJ MI SVŮJ DEN

I MOŘEM MÝM PLUJ

POMNI VE VŠECH SVÝCH FRÁZÍCH

NECHŤ KAŽDÝ VÍ

Copyright