Čekání na lásku

Oldřich Antonín Hostaša

Čekání na slovo

1.

Dobrý večer, noc prochází přístavem.

Poznávám ještě neznámou paní,

a nálada večera je přítelem;

I tváře: která se nad řekou sklání.

Poznal jsem Vás samotnou u čekárny,

měla jste pro mne zvědavý úsměv,

náš svět mi v tu chvíli dal své rošťárny,

mít lásku jako svůj nový objev.

Jsem drzý a s úklonou jsem Vás pozval

na malé večerní posezení.

V myšlenkách jsem osud na souboj vyzval,

pro jedno milostné pohlazení.

Když má smělá naděje nejvíce,

rozsvítila malých hvězd tisíce.

2.

Rozsvítila malých hvězd tisíce,

I mnoho jich v mém srdci zahořelo

pro ženu; kterých není nejvíce.

Jmenuji se Rudolf, já, pane, Máří.

A dlaně jsou jako holubice.

Svá slova spřádám pro náš veliký svět,

abych Vám zvědavé otázky dal,

řekl několik půlnočních krásných vět.

S úsměvem zavírají vinárnu;

jdeme po schodech i řeka sny mívá.

Na vteřinu vedle ní nestárnu:

3.

4.

5.

6.

7.

8.

9.

10.

11.

12.

13.

14.

15.

Pražská zastavení

1.

2.

3.

4.

5.

6.

7.

8.

9.

10.

Copyright

Table of Contents

Čekání na lásku

Čekání na slovo

1.

2.

3.

4.

5.

6.

7.

8.

9.

10.

11.

12.

13.

14.

15.

Pražská zastavení

1.

2.

3.

4.

5.

6.

7.

8.

9.

10.

Copyright