Střípky z žití

Anna Čtveráková

Seznamka na pohřbu

Zemřel nám šéf po dost dlouhé nemoci a já jsem se měla výhledově stát jeho nástupkyní. Jely jsme s kolegyněmi na pohřeb a já jsem byla pověřena pronést smuteční řeč. Byla jsem z toho dost nervózní a tak když obřad skončil, musely jsme jít samozřejmě šéfa zapít.

Měl v té hospodě hodně lidí z celé Prahy, byl to přeci jenom velký šéf, ale postupně se lidé vytráceli za svými každodenními povinnostmi a nakonec nás tam zůstalo jen pár. A naposled jenom jeden pán a já!

Znala jsem ho od vidění, chodíval někdy za kolegyněmi, věděla jsem, že je to vdovec a má jednu dceru. Jeho manželka byla také děvčat bývalá kolegyně, ale zemřela před pěti lety.

No a tak jsme popíjeli, nakonec zbyli jenom my dva, já taky nikam nepospíchala, byla jsem čerstvě rozvedená.

Povídáme, povídáme /musím podotknut, že se mi moc nelíbil/, ale až do té doby, kdy se zmínil o chaloupce v jižních Čechách! To neměl dělat!

Já jsem z jižních Čech, konkrétně jsem se narodila v Českých Budějovicích, jezdili jsme tam jako děti na každé prázdniny, mám tam pochované rodiče, první lásku a moře příbuzných. Tak to jsem hodně zbystřila pozornost, i když bylo už nad ránem. Nakonec jsme skončili v jeho bytě!

A bylo to! No vlastně v našem věku není čas na nějaké otálení /tehdy nám bylo 45/. A čas letí a nečeká!

On ale přece jenom měl nějaké kamarádky. Jednu učitelku v Hradci a chtěl mi ji představit /nebo mě jí/. Jeli jsme k ní na návštěvu/on si odskočil do ložnice pro pyžamo/, dali jsme si kávu a zase odjeli.

Byla jsem jako Alenka v říši divů. Později jsem se dozvěděla, že ona neměla ještě svoje věci vyřešené /byla ještě vdaná/ a měli takovou úmluvu, že když si někdo z nich najde někoho stálého, že si to poví a vztah skončí.

Potom mu ještě párkrát volala do Prahy, že by se sešli, ale on řekl, že je se mnou, tak toho pak nechala.

A ještě měl jednu přítelkyni, ta byla svobodná, asi od nich z práce, občas se scházeli, řekla bych, že ze zdravotních důvodů /myslím sex/.

Ona byla bezdětná a asi měla představu, že jednou jeho dceři nechá garsonku a nastěhuje se k němu, no hezká představa, ale jenom její!

Ale já asi byla rychlejší.

Tak jsem si postupně k němu vozila nějaké věci např. velký televizor.

Musela jsem odjet na školení do Brna asi na dva dny a ona k němu přišla na návštěvu. A hned se ptala na tu televizi, kde se tam vzala, čí jako je? On starý dobráček jí řekl: „To je té paní, co tady bydlí se mnou.“

Ona zařvala, tak vstaň! Vrazila mu pěknou facku a odešla. A bylo vyřešeno!

No byla prostě druhá!

A po třech měsících byla svatba! Já mám dva syny, jeden už měl svůj byt a ten mladší zůstal s tátou v tom našem velikém bytě, protože bychom se do toho malého, který měl můj už manžel, nevešli. Můj mladší syn mi řekl, jestli to s tím pánem myslíš vážně, tak já zůstanu s tátou.

Kolegyním jsme o našem vztahu nic neřekli, o tom, že jsme se dali dohromady, jsme jim řekli, až těsně před svatbou. Vymysleli jsme s mojí švagrovou při šampaňském svatební oznámení, a to znělo: „Vystupujeme z ilegality, datum atd.“, když to kolegyně četly, tak říkali, hele takhle se jmenuje naše šéfová a bylo to venku.

To je všechno moc hezký, ale co ta chaloupka? Ta leží mezi Českými Budějovicemi a Vodňanami, v krásné vesničce /dneska je to už památková rezervace/. Není to sice to jihočeské baroko, ale je hezká. Když jsem tam přijela poprvé, byla jsem zděšená, protože tam bylo hrozné vlhko, zdi mokré až do jednoho metru, a tak jsme se do toho museli pustit s vervou mně vlastní a makali, makali, makali…

Mnoho let, až to bylo k našemu obrazu. Dokonce jsme ji museli nechat podříznout a odizolovat /kdo má chlupu, ví o čem mluvím/, dřina, ale vyplatí se!

Já na jižní Čechy nedám dopustit, ta láska už bude asi věčná.

No a naše dětičky se nám různě oženily, vdaly, pořídily nám pět vnuků a různě se zase rozvedly, my jsme stále spolu, a to už 28let...

Číslo tři je někdy špatně

Chalupa

Španělsko

Karty

Odjezd

Závěr

Bahno, bahno, bahno…

Po obědě dlouhá siesta…

Drobné postřehy z Londýna

Maturitní setkání

Zrcadlo, zrcadlo, řekni, kdo je na světě nejkrásnější…

Ale teď veseleji…

Kanárské ostrovy – Grand Canaria

Rodinným příslušníkům se zuby nedělají

Zpátky do mládí

Jak jsem slavila sedmdesátku

Lázně

Copyright