Má cesta II

David Kühnmund

Pracující lid

Svět potřebuje, dělníky, zedníky,

prodavače, manažery, vrahy,

lékaře, popeláře, pohřebáky,

policajty, úředníky, holiče,

kominíky, svět je potřebuje.

Svět seš ty, já, my, vy

a těžko se bez těch obejdů obejde.

A my básníci:

s věčně hašišovým úsměvem

na rtech, se srdcem na dlani a

s věčně vychlastanejma jiskřivejma očima.

Očima lásky, touhy, sexu, nenávisti,

s očima strachu a věčné podezřívavosti,

recese a zmatku.

A věčně nultého statku.

A naše duše v nás přebývá,

naše duše je zatracena v poezii.

Vesmír je nehorázně dlouhej,

hvězdy jsou přepych pro mé oči.

Zas spekulujou, že by na Marsu

mohl být život.

Našli nějakou

Novou planetu, je rok 2002

a šílenej střelec zas zastřelil

další pouťovou růži.

Další pohřebáci, šílený parte.

Já však žiji, mne se nezbavíte.

Přežil jsem:

porod, Černobyl, pár psychostavů,

absťáky, bodnutí kudlou pod žebra.

Přežil jsem svého dědečka hříbečka,

přežil jsem horskou dráhu.

Přežil jsem krutovládu

svého učitele sebeobrany,

co si ze mne udělal boxovací pytel.

Však svojí smrti se bojím,

tu nechci přežít.

Chci, co já chci,

to nikoho nezajímá,

co chce ona, to zajímá mne velice,

myslím, že to chtěj,

já jim to udělám do zadnice

při zatmění měsíce.

(13.10.2002)

Sen se stává pravdou

Ničit dnes znamená tvořit,

proto tvořte dál, stavte velký obchoďáky,

kráčejte a pleňte a pustošte naše děti.

A na ulici dál rozdávejte sladký cukroví.

Vymýšlejte dál své nové hračky,

aby si velká děcka měla s čím hrát.

Já vím,

vy víte,

oni vědí,

že slaná nafta nechutná jejich autům,

rybám a moři také nééé.

Ó lásko, žijeme v bláznivým světě.

Ó lásko, je to naše vina,

že vedle nás vybouchla mina?

Ó je to snad naše vina,

že jsem zas nezaplatil nájem

a bude nám zas zima.

Proklínám vás!

Proklínám vás

a vaše tlustý děti

a vaše prachy,

co na nich stavíte velký televizní kecy.

Ó, bože!

Ó, svatý Ježíši z Nazaretu!

Ó, ty, morbidní podobizno morálních zásad a kodexů!

Ó, ty, tlustej nebeskej Jointe!

Ó, dej mi tu moc je pořádně zhulit!

Ó, chci tvoje rány slíti!

Ó, chci při měsíčku výti

a modlím se k bohu za lepší žití,

ale čím dál víc si uvědomuju, že jsme v řiti!

(23.12. 2002)

Od Heleny X pro mě

Pozvu tě na víno, teplý je vzduch

i když tě nevidím,

je mi tvůj duch tak blízko,

že cítím jeho matný povrch.

Je to jen vodní odlesk?

Ale jak velký je můj stesk!

Odháním ho od sebe,

nechci se dívat na tebe.

Tvoje duše je mi dražší,

než nadpozemský cit

a brání mi s tebou být.

(15.9.2002)

Leporelo

Všichni jsme se narodili

z matčina lůna.

Znáš snad lepší holku,

štětku, učitelku, básnířku,

Co ti ho vytáhne z temnoty?

Znáš snad lepší verš,

co tě pohladí po tváři,

než mámino obětí?

Dejte šanci lásce a míru.

Láska je nakažlivá choroba.

Chci jít proti všem.

Láska je nekonečná svoboda.

Láska je sentimentální podoba v každém z nás.

Láska je zvířecí i lidská.

Ještě chvíli

(4.2.2003)

Jak zemřít

Proč

Definice Strachu

Skleněná koule a věštecké karty

Zpátky do léta lásky

Vůně-Fetiš

Už sem ji našel

Síla Vůle

Vtipná

Vánoce bez sněhu

Sušenka

Vesnická romance

Kdo jsi

Jak nalézt klid a mír

Pokání

S tebou i bez tebe

Když je to poprvé

Politická

Burberry Girl

Bojíš se zrcadel ve tmě?

Malá chytrá šedá myš

Pijákův démon

Udělej se pro sebe

Vyvolávač deště

Zločin a trest aneb krev máme na rukou všichni

Bez názvu

Chci tvůj penis

Opět smutné narozky

Žít v bolesti

Kolik jsem dal, kolik jsem vzal

Poučení o životě

Zrození, život a smrt

Co je to láska?

Krásný vztah

Tam za mořem