SVÍTÁ, C’EST LA VIE

Erik Dominik Novák

VĚŘÍŠ-LI

Věříš-li, dál věř na lásku,

věř, Tobě láska schází

Stále si pokládej otázku,

kdo Tebe doprovází

Se snem svým, hlídej si hladinu,

kde končí sen, kdy je ráno

Ty máš jednu, i druhou ledvinu,

to není však v Písmu psáno

Věříš-li, dál věř na lásku,

jeden zemřel, jiný se rodí

Splétej nitky, spřádej provázků,

takhle to na Zemi chodí –

UŽ SVÍTÁ

Už svítá,

tak se rovně dívej,

jak se proplétá cesta s cestou,

o tom zpívej

Země je zakletá,

ale já, čáry ráda mám

Dej mi svých dlaní,

a přijď zase zítra k nám –

Už svítá,

přej mne, dobré ráno

Louka rozkvétá, a slunce, též

prošlo branou

Země je zakletá,

ale já, čáry ráda mám

Dej mi svých dlaní,

a vysprav na půdě trám –

PRO DALŠÍ DEN

V krajích, kde se vítr zvedá,

marně ruka má nadále v cíli dlaň hledá

Ve dnech, i za nocí, stále já o Tobě sním,

když vítr se zvedá, já teskně hledám rým

Jen pro dnešní noc, ať odejdou ledy z hor

Skrýváš velkou moc, že kvete i suchý stvol

V krajích, pro něž spásy není,

louka pobledlá spojí sen, píli, a dění

A tak, i za nocí, stále mám opojen rým,

když vítr se zvedá, já k Tobě přicházím

Jen pro dnešní noc, ať odejdou ledy z hor

Skrýváš velkou moc, že kvete i suchý stvol

Jen pro další den, ať opojen verš je verš

Žízní je mi sen, a přeji si, co sám chceš –

PLAMÍNEK

Tam, kde hráze povolí,

nepředbíhej sráz

Jedna se k lásce uvolí,

jednou máš ještě čas

V cestě svíce nestojí,

žij plamínkem dál

Jedna se k lásce uvolí,

jednou své fotky spal –

Tam, kde hráze povolí,

hleď vor nésti dál

Nevol, snad v mýlce, pistolí,

když jiný masku sňal

V cestě svíce nestojí,

žij plamínkem dál

Jedna se k lásce uvolí,

jednou své fotky spal –

Nevol, snad v mýlce, pistolí,

jednou své fotky spal

V cestě svíce nestojí,

žij plamínkem dál –

. . .

VZHŮRU LETÍ děti našich dětí,

Země se točí nějak naopak

Píle není modlou, už je třetí,

kde krtek nechal díru, žije pták

Vzhůru letí, neprotnou se světy,

Země se točí nějak, do stínu

Píle není modlou, z té je smetí,

a lodivod, dál hledá hladinu –

. . .

LISTY

Zas Ti stoupá do hlavy,

co jinému již nepovím

Arch Tvůj býval z čistých jistin,

teď v létě tleje listí,

a slunce, z jitra se unaví

Hlava, klesá do vany,

byls nad míru mne oddaný

Dnes pálím oddací listy,

čisté, že znovu čistí,

nepřipijeme si na zdraví

Pošta vrací dopisy,

ani klíč už tu nevisí

A pálí jen svatí pekla,

tam Tvá aura Tě shledá,

a jen ze zimy, jsme churaví –

C'EST LA VIE

Ve dveřích se zastaví,

sám, co nerozbil, nespraví

Tedy, k čemu jsou mu dveře,

je dávno po opeře,

ale publikum, hladoví

Se stopou most, nespojí,

smíš si jej hledět, potají

Tobě z moci byl syn svěřen,

je dávno po opeře,

a on, jen zpola, odpoví

„Ve dveřích už zraje klíč,

V PRŮČELÍ

DVAKRÁT

VÍTÁM TĚ K NÁM

VSTŘÍC ODKLADŮM

PRSTEN

SFOUKNI UŽ SVÍC

MOUDRO SVĚTA

VE SVÉ MOCI

VRÁTÍM SE V PĚT

ZA SLOVNÍ HŘÍČKY

VZDUCHOLOĎ

TAJEMNOU PĚŠINOU

SVŮJ PRÁH

ZMAČKANÝ PÁSEK

NAD KŘIŽNÍKEM KŘÍŽ

HRAVÁ

DAR

ČAS

LED

ZDA LÁSKA LÉČÍ

LÁSKY ČAS

JE BRZY SE PTÁT

ZDA SMÍME STOUPAT VÝŠ

JDI DO KRAJINY

V MLZE

WENDY

NECHŤ NEČEKÁ

KALENDÁŘ

SEN

PŘES TVŮJ STÍN

MERCEDES

TO, CO NENÍ ZAKÁZANÉ

KRUHY NA VODĚ

PŘEJ SI

SMĚR

KANDIDÁT VĚD

REKVIEM

PODÍVEJ

PŘÍMÁ SLOVA

PRO KULI

MŘÍŽ

POSLÁNÍ

FŮRA CHYB

JE VÍTR

PRVNÍ MÁJ

ANDĚLEM MÝM

CESTOU VEVEŘÍ

TVŮJ RÁJ

DÍVEJ SE NA HOKEJ

MOTOR BĚŽÍ

NA PRAHU

PROSTOR K HRÁM

PLOD JABLONÍ

RUB

MLČÍ DAV

NA NOHOU STÁT

S ANDĚLY

RÁMĚ Z OCELI

Copyright