Dobrodružství pana Prajze

Oldřich Kapoun

Ilustrace: Valentýna Lukášová

Pan Prajz a Vysoké Mýto

Vysoké Mýto bylo založeno roku 1262 Přemyslem Otakarem II. jako jedno z obchodních středisek na hlavní spojnici Čech s Moravou. Historii města poznamenala období rozkvětu i úpadku, ale i požáry a přítomnost okupačních vojsk. Do současnosti se z doby založení dochoval pravidelný půdorys s pravoúhlou sítí ulic a centrálním náměstím o rozměrech 130 x 150 metrů, které je téměř čtvercové a svou plochou 1,95 hektaru patří k největším náměstím v Čechách. V historickém jádru města se dochovaly významné památky architektury, k nimž patří kostel svatého Vavřince, zvonice z 16. století, renesanční hřbitovní kostel Nejsvětější Trojice, Pražská a Litomyšlská brána, věž Choceňské brány, radnice a budova bývalého okresního soudu. V hradebním opevnění se dochovaly Vodárenská a Klášterská bašta. Na náměstí je morový Mariánský sloup se sochami patronů sv. Vavřince, Jana Nepomuckého, Floriána a byl postaven na paměť moru z roku 1714. Do části hradeb na bývalém choceňském parkánu (v dnešních Jungmannových sadech) jsou od obrozeneckých dob vsazovány pamětní tabule připomínající významné události života města.

Chloubou Vysokého Mýta je kromě náměstí i nádherný gotický kostel svatého Vavřince. Trojlodní stavba s dlouhým presbytářem a dvěma věžemi ze 14. století byla regotizována J. Mockerem za účasti architekta Františka Schmoranze v letech 1892–1899. Uvnitř je pozoruhodný hlavní oltář, barokní dřevořezba se zlacenými reliéfy ze života cisterciánů a se sochami od Matěje Václava Jäckela z roku 1700, dále pak obraz Nanebevzetí Panny Marie, který namaloval Petr Brandl. Unikátem evropského významu je vnitřní fresková secesní výzdoba, pokrývající všechny stěny i strop. Jižně od kostela stojí mohutná zvonice z roku 1583.

Proti kostelu je gymnázium, kam chodil i pan Prajz. On totiž ve Vysokém Mýtě vyrůstal. Prožil zde své krásné mládí. Bydleli sice v činžovním domě, ale před ním měli svoji malou zahrádku, podobně jako ostatní obyvatelé domu. V parném létě chodili s bratrem, sestrou a maminkou na plovárnu. Tyršova plovárna se nachází na okraji města směrem na Pardubice. Byla zřízena roku 1933. Má pouze jednu nádrž vybavenou sestupným dnem, dovolujícím koupání malým dětem i dospělým, na mělčině je na betonové dno nasypán písek. Voda se čerpá z místních zdrojů s vysokým obsahem přírodních látek, např. železa, proto bývá zabarvená do hněda. Součástí je skokanská věž vysoká 3 metry, tobogán a rodinná skluzavka. Dominantou plovárny je vodopád ve tvaru houby. V areálu plovárny se nabízí další sportovní vyžití jako minigolf, stolní tenis, plážové hry, pétanque, ruské kuželky a dětské prolézačky s kolotočem. Malý pan Prajz se na plovárně naučil plavat. Nejprve pod vodou, ale později i normálně s hlavou nad hladinou. Nejraději chodil na skluzavku. Zpočátku jezdil vsedě, ale pak i hlavou dolů, na šipku.

S bratrem podnikali výlety do okolních lesů a vesnic. Nejraději měli cestu do nedalekého Knířova. Vedla kolem božích muk, u nichž byly po stranách vždy dvě mohutné lípy. Na ty chlapci s oblibou lezli a soutěžili, kdo vyleze výš. Jednou, když se vraceli z Knířova, se zastavili u sochy Jana Nepomuckého. Lípy voněly a šuměly rojem včel, které zde sbíraly pyl. Sluníčko už dosahovalo k obzoru a začínalo se šeřit, když se chlapcům zazdálo, že se svatý Jan pohnul. Opravdu. Po chvilce se socha protáhla a povídá: „Jestli se nepletu, bylo vás pět, teď jste jen čtyři. Kde jste nechali toho pátého?“

„On šel jinou cestou, protože bydlí ve Vanicích a ne ve městě,“ odpověděl pan Prajz.

„Ach tak, už tomu rozumím. Měl jsem pro vás přichystaných pět dárků, ale takto vám dám jen čtyři,“ řekl svatý a podal chlapcům čtyři krabičky.

„Rozbalit až doma, jinak kouzlo pomine,“ dodal.

Chlapci hořeli nedočkavostí, co jim svatý dal, ale vydrželi to až domů. Krabičky dychtivě otevřeli a užasli. Našli v nich zlaté třešně. „Ten, kdo je sní, bude mít štěstí celý život,“ ozvalo se z dálky.

Mladý pan Prajz slupl třešně jako malinu. Nemohl dospat rána, aby vyzkoušel štěstí. Na druhý den se vypravil do školy a skutečně. Ve všech hodinách, ve kterých byl vyvolán, dostal jedničku.

„Funguje to!“ zvolal.

„Zkusíme štěstí ještě jinak,“ dodal a šel si koupit los. Za týden, kdy proběhlo slosování, vyhrál pěknou sumičku. Věnoval ji mamince, aby jí trochu pomohl. Jako zdravotní sestra brala málo peněz. Štěstí provázelo pana Prajze celý další život. Byl šťasten.

Pan Prajz a Litomyšl

Litomyšl je krásné město. Bylo založeno roku 981, ale až ve 13. století je povýšil na město král Přemysl Otakar II. Město se rozprostírá na obou březích řeky Loučná. Je to pstruhový revír, takže voda je zde velmi čistá. Historické jádro města tvoří podlouhlé náměstí s renesančními domy s podloubím, pod kterými jsou od nepaměti nejrůznější krámky a obchůdky. Nad městem se vypíná renesanční zámek zdobený bílými psaníčkovými sgrafity. Je zapsán do seznamu světového dědictví UNESCO. V zámku je kromě běžného mobiliáře rovněž sbírka hracích strojků a velmi cenné renesanční divadlo. Kolem zámku je park a jeho levou část lemují pískovcové sochy Matyáše Brauna. Na zámku se každoročně pořádá festival vážné hudby Smetanova Litomyšl. Je to na počest nejslavnějšího rodáka, hudebního génia Bedřicha Smetany. V Litomyšli pobýval rovněž náš významný spisovatel Alois Jirásek, který do prostředí města zasadil i svůj román Filosofská historie. V městě taky žila významná spisovatelka Božena Němcová. Město žije celkově bohatým kulturním životem, jak tomu bylo odedávna.

Udivený mladík přitakal. Pan skladatel pomalu sestoupil z podstavce, podal mladíkovi ruku a šli náměstím až k fortně. Vyšlapali její schody a octli se u městského muzea. Prošli kolem sochy Aloise Jiráska a stále stoupali k zámku.

Vtom uslyšeli: „Počkejte na mne přeci, já chci jít s vámi.“ Tak se pan Jirásek přidal.

Když došli až k bráně zámku, pan Bedřich povídá: „Tak tady jsem se narodil. Zde v tomto nízkém pivovarském domku. Dnes je tu moje muzeum. Nepůjdeme se do něho podívat?“

„Co byste řekli jednomu orosenému, pánové? Myslím, že bychom si ho v tomto vedru zasloužili,“ řekl pan Smetana.

Pan Prajz a Nové Hrady

Pan Prajz a Toulovcovy Maštale

Pan Prajz a Třebíč

Pan Prajz a Praha

Pan Prajz a Pardubice

Pan Prajz a Hradec Králové

Pan Prajz a Krkonoše

Pan Prajz a Šumava

Pan Prajz a Jeseníky

Pan Prajz a Beskydy

Pan Prajz a jaro

Pan Prajz a léto

Pan Prajz a podzim

Pan Prajz a zima

Copyright