PROCES

Joseph de Désir

I. ONA

Když podíval se na tebe,

hada viděl a strasti.

Která duši ztratila

a padá do propasti.

Marně ruku natáhl

uštknut hadem proradnosti,

již nechtěl chytat volný pád

její marnivosti.

Počestnost svou vsadila,

v oku s ďáblem prohrála.

„Duše tvoje je teď má,

konkubíno spanilá.“

Ztratila glanc, vše šlo v žal.

V srdci stále stesk a svár.

A tma se na ni svalila,

to je lesk a bída kurtizán!

II. TŘETÍ

Hloupý, slepý v koutě stal,

jen pendrekům hold oddával.

Když mu otčím pěstmi matku pral,

věděl a nic nedělal.

Tu zlobu a hněv však v jiné lidi lál,

nešetříc žádné rány, kterou dal.

Tam něco podstrčit, tu něco vzít.

Mindráky chtěl vyléčit.

Žena od něj odešla,

nechtěla mít nýmanda.

A ta troska člověka

i děti své rovněž zapudila.

Hledali se dva takoví.

Komu ještě víc uškodit?

I potkalo se zlo a temno,

semknuli se oba v jedno.

Vymysleli na člověka,

že majetek je už čeká,

o tom pochyb neměli,

když jemu vaz lámali.

Úskoky a intriky,

lhát a plenit začali,

však zapomněli na Boha

ten tomu hold neoddá.

Marně víc se snažili,

sebe v hlubší propast nořili.

Až na okraji společnosti

jenom oni zůstali.

III. ŠTĚNĚ

IV. HARPIE

V. NA DNĚ

VI. ONA,... TA ZA MŘÍŽEMA

VII. SEŠLÝ STAŘEC DÁVNÝCH DOB

VIII. POD PAPUČÍ

IX. HLOUPÁ BLEDÁ KRÁSA

X. ZAJÍC

XI. UMĚLKYNĚ

XII. JEPTIŠKA

XIII. ZELENÝ MOZEK

XIV. ZLODĚJ DĚTSKÝCH DUŠÍ

XV. DOHAZOVAČKA

XVI. NIKDO

XVII. DOREMI

XVIII. ROZSOUZENÍ

XIX. U ĎÁBLA

XX. UŽ JEN VY