Kouzelní poníci –

Třpytivé štěstí

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Sue Bentleyová

Kouzelní poníci – Třpytivé štěstí – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2019

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Hrdinové dětských knih od Sue Bentleyové jsou často zvířátka, víly nebo divoká zvířata. Sue Bentleyová bydlí v Northamptonu a ráda čte, chodí do kina a pozoruje z okna lidi, kteří krmí ptáky. Miluje koně, o kterých si myslí, že jsou naprosto všichni kouzelní. Jedna z jejích nejoblíbenějších knih je Černý krasavec, kterého musela číst už alespoň desetkrát. Ve škole ji vždycky napomínali, protože nedávala pozor, ale teď už ví, že si tehdy jen v hlavě střádala nápady na knihy, které dnes píše. Sue za život potkala i měla spousty zvířat a tyto nespoutané bytosti mají v jejím srdci zvláštní místo.

Pro Hoppy – a všechna poprvé

Prolog

Orion složil svá křídla se zlatým peřím a jeho kopyta se dotkla třpytivé trávy na   magickém ostrově, který byl jeho domovem. Kouzelný poník byl nadšený. Jeho sestra-dvojče tu už jistě byla, znovu v bezpečí mezi Bouřlivým stádem.

„Nemůžu se dočkat, až zase uvidím Destiny! Byla tak moc dlouho ztracená,“ zvolal Orion a jeho fialové oči zazářily v radostném očekávání.

Byl horký den a on měl žízeň. Doklusal ke křišťálovému potoku a zhluboka se napil . Slunce, prosvítající skrz listy nedaleké břízy, se odráželo od jeho krémové srsti a splývavé zlaté hřívy a ohonu.

Pozvedl hlavu a pohlédl přes les na   druhou stranu potoka. Za stromy viděl jemně se vlnící kopce a zasněžené špičky hor , které byly obklopené lehce třpytivými různobarevnými obláčky, díky kterým se Ostrov duhové mlhy jmenoval tak, jak se jmenoval.

Najednou se stromy rozestoupily, když se skrz ně protlačila postava skrytá ve stínu. Orion nadšeně zastříhal ušima.

„Destiny?“

Nikdo neodpověděl. Orion zmateně pokročil o krůček vpřed a pak vyděšeně zastavil. Třeba to byl jeden z černých koní, který čeká, až bude moci zaútočit! Pořád se snažili ukrást magii Bouřlivého stáda.

Orionova srst se zachvěla a on roztáhl svá úžasná zlatá křídla, aby byl připraven odletět do bezpečí.

Zpoza stromů náhle vystoupil starší, krémově zlatý kůň s moudrým výrazem a zářivýma tmavýma očima a  přebrodil potok k Orionovi.

„Blesku!“ zvolal Orion s úlevou. Sklonil hlavu, aby tak pozdravil vůdce Bouřlivého stáda.

Bleskův pohled zněžněl . „Jsem rád, že tě znovu vidím, můj mladý příteli. Přivedl jsi Destiny zpátky domů?“ zaržál svým hlubokým, sametovým hlasem.

„Ne . Doufal jsem, že už se tu sama objevila,“ odpověděl Orion smutně . „Ale teď vidím, že jsem se mýlil.“

Blesk mu věnoval zasmušilý pohled. „Nemyslím si, že se Destiny někdy vrátí, dokud ji sám nevyhledáš a nevysvětlíš jí,
že se kámen našel.“

Kámen síly chránil Bouřlivé stádo před zlým stádem temných koní. Destiny ho omylem ztratila, když si s Orionem hráli na honěnou v  oblacích. Orionovi se pak podařilo kámen najít, jenže Destiny už mezitím utekla ze strachu, že je kvůli tomu v obrovitánském průšvihu.

„Musím ji dál hledat,“ rozhodl Orion. „Temní koně by ji mohli dostat!“

Blesk dupnul jedním ze svých zářivých kopyt. Objevil se rychlý duhový záblesk a najednou se zjevil nádherný ohnivý opál.

„Přistup blíž, Orione . Podívej se do kamene,“ vyzval ho Blesk.

Kouzelný poník se přiblížil ke Kameni síly. Ucítil, jak mu přejel po těle mráz, když se kámen začal zvětšovat a začaly z něj vystupovat paprsky duhového světla. Orion zalapal po dechu, když se před ním objevil obrázek Destiny, jak cválá podél vlakových kolejí a za ní se míhají domy z červených cihel někde v dalekém světě.

Náhle se fialově zablesklo a Oriona obklopila duhová mlha. Krémový poník se zlatou hřívou a ohonem byl pryč a místo něj tam stál malý černobílý poník s  bílou lysinou na černé hlavě.

„Použij tenhle převlek na svou ochranu, až se vydáš do jiného světa. Teď jdi, můj mladý příteli,“ naléhal Blesk.

„Najdu Destiny a přivedu ji zpět !“ přísahal Orion.

Poníkovu černobílou srst pokryly fialové jiskřičky a obklopila ho duhová mlha. Orion měkce zaržál, když ucítil, jak se v něm probouzí síla. Třpytivá mlha se otáčela, čím dál rychleji a rychleji, a pak ho celého pohltila…

Kapitola PRVNÍ

„Měj se, Alice! Doufám, že ty i Fleur budete šťastné!“ zavolala Steph Danesová a hlas jí přeskočil. Zamávala šestileté dívce, která seděla na předním sedadle auta zaparkovaného před jejich domem.

„Díky! Určitě budeme!“ Dívenka jí taky zamávala a její tvářička zářila štěstím.

Stephanii v očích štípaly slzy, když se auto i s přívěsem pro koně, který táhlo, pomalu rozjelo pryč Porlockovou ulicí. Dívala se za ním, až dokud jí nezmizelo z dohledu, a pak se otočila ke svojí mamince a tvář se jí zkřivila smutkem.

Paní Danesová objala dceru okolo ramen a pohladila ji po krátkých světlých vlasech. „Výborně, zlatíčko. Vím, že pro tebe bylo těžké rozloučit se s  Fleur. Ale nemáme dostatek místa, abychom si nechávali poníka, na kterém už nebudeš jezdit.“