Sherlock Holmes vyšetruje:
Strieborný lysko

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať môžete na
www.albatrosmedia.sk

Sir Arthur Conan Doyle

Sherlock Holmes vyšetruje: Strieborný lysko – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2022

Všetky práva vyhradené.
Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná
bez písomného súhlasu majiteľov práv.

Prvá kapitola

„Obávam sa, že budem musieť ísť, milý Watson,“ povedal raz ráno Sherlock Holmes, keď sme akurát dojedali raňajky.

„Ísť? A kam?“

„Do Dartmooru. Do King’s Pylandu.“

Čudoval som sa, že Holmes sa už dávno nezapojil do riešenia zvláštneho prípadu, ktorý sa stal v King’s Pylande. Celá krajina nehovorila o ničom inom.

V novinách sa o ňom písalo deň čo deň. A predsa môj milý priateľ dosiaľ len chodil hore-dolu po izbe s bradou zvesenou na hrudi a zvrašteným obočím.

Každý deň nám na Baker Street posielali čerstvé noviny s informáciami o prípade. No Holmes na ne sotva úchytkom pozrel a odhodil ich do kúta.

Tušil som, čo ho trápi.

Nevedel tomu prípadu prísť na koreň. Slávny kôň sa záhadne stratil. Očakávalo sa, že práve on vyhrá Wessexský pohár. A na dôvažok jeho trénera tragicky zavraždili.

Tajne som dúfal, že Holmes sa toho prípadu ujme.

„Rád s vami do King’s Pylandu pôjdem. Pochopiteľne, ak vám to nebude prekážať.“

„Môj milý Watson, budem veľmi rád, keď pôjdete. Som presvedčený, že to nebude premárnený čas. Tento prípad sa po viacerých stránkach líši od všetkých ostatných.“

Holmes sa načiahol po kabát.

„Myslím, že akurát stihneme vlak z Paddingtonskej stanice. Viac vám vysvetlím cestou. Prosím, vezmite si svoj najlepší ďalekohľad.“

O hodinu sme už sedeli v kúte vozňa prvej triedy a uháňali do Exeteru. Sherlock Holmes listoval obrovskou kopou novín. Napokon zdvihol zrak ku mne.

„Čítali ste už o vražde Johna Strakera, toho trénera? A o zmiznutí dostihového koňa Strieborného lyska?“ opýtal sa.

„Isteže. Čítal som články v Telegraphe aj v Chronicle.“

„Toto je jeden z prípadov, keď je dôležitejšie uvažovať o tom, čo vieme, než o tom, čo nevieme,“ poznamenal Holmes. „Novinári len hádajú a vymýšľajú si. Musíme zistiť, čo je pravda a čo sú domnienky.“

Pozrel mi priamo do očí. Pripomenul mi, že moje správy o jeho prípadoch sú priveľmi dramatické. Nazdával sa, že ich prikrášľujem, aby zneli zaujímavejšie, na čom, pochopiteľne, nie je ani štipka pravdy.

„Zhrnieme len čisté fakty,“ pokračoval, „a uvidíme, čo nám prezradia. V utorok večer som dostal telegram od plukovníka Rossa. Ten je majiteľom Strieborného lyska. A prišiel aj jeden od inšpektora Gregoryho, ktorý má ten prípad na starosti. Obaja ma prosili o pomoc.“

„V utorok večer?“ zvolal som. „Už je štvrtok dopoludnia! Prečo ste tam nešli včera?“

„Lebo som urobil chybu, milý Watson. Aj ja robím chyby, hoci čitatelia vašich príbehov si asi myslia opak. Počítal som s tým, že najslávnejší kôň v Anglicku nemôže ostať skrytý tak dlho. A navyše na severe Dartmooru! Veď tam býva len hŕstka ľudí. Celý včerajšok som čakal na správu, že Strieborný lysko sa našiel. Predpokladal som, že vypátrajú únoscu a ukáže sa, že je zároveň vrahom Johna Strakera. Nič také sa však nestalo. Nič okrem zadržania Fitzroya Simpsona. Prišiel čas, aby som konal.“

Druhá kapitola

Holmes vysvetlil udalosti jednu po druhej a počítal ich na dlhých tenkých prstoch.

„Strieborný lysko je potomkom koňa Isonomyho. Pretekanie má isto v krvi, lebo je rovnako rýchly ako jeho slávny predok. Strieborný lysko teraz preteká piaty rok. Už vyhral takmer každé dostihy. Pred touto pohromou všetci čakali, že vyhrá aj Wessexský pohár. Stavili naňho obrovské sumy peňazí… aj proti nemu. Takže mnoho ľudí by mu rado zabránilo budúci utorok súťažiť.“

Prikývol som. Tiež som si zavše rád stavil, takže som presne vedel, o čom Holmes hovorí.