Julinka – malá zverolekárka 10
Kráľovná výstavy mačiek

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať môžete na
www.albatrosmedia.sk

Rebecca Johnson

Julinka – malá zverolekárka 10 – Kráľovná výstavy mačiek – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2022

Všetky práva vyhradené.
Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná
bez písomného súhlasu majiteľov práv.

Pre Amandu a Jill.
Dve moje najmilšie kamarátky,
ktoré poznám najdlhšie.

R. J.

Ahoj!
Volám sa Júlia, mám desať rokov a som skoro zverolekárka.

Stavím sa, že sa práve v duchu pýtate, ako môže byť desaťročné dievča skoro zverolekárka. Je to však celkom jednoduché: moja mama je zverolekárka, a tak sledujem, ako pracuje, a stále jej pomáham. Verte mi, nie je to vôbec ťažké.

Kapitola
1

Zverolekári musia robiť zaujímavé veci

Keď sme sa so Zuzkou, mojou najlepšou kamarátkou a susedkou, vrátili z prechádzky s naším kokeršpanielom Cézarom, vošli sme do kuchyne.

Mamička práve sedela za stolom a otvárala poštu. „Dievčatá, mám niečo, čo by vás mohlo zaujímať,“ povedala.

Obidve sme sa pozreli na letáčik, ktorý nechala na stole.

„Výstava mačiek? Tu?“ opýtala sa s nadšením Zuzka. Od radosti sme obe poskakovali hore-dole.

„Pýtali sa ma, či by som pre nich zriadila pult pre vstupné zverolekárske prehliadky,“ vysvetlila mamina. „Zároveň chceli vedieť, či môžu niektoré mačky ostať u nás v ambulancii, keďže Motel pre domácich miláčikov je zatvorený a do iných motelov majú zvieratá vstup zakázaný.“

„Pôjdete do toho, pani Formanová?“

Videla som, ako Zuzka so zatajeným dychom čaká na odpoveď. Zuzka je skoro svetoznáma cvičiteľka a vystavovateľka zvierat – určite by to pre ňu bola skvelá príležitosť, keby mohla zblízka sledovať profesionálov v akcii. Nehovoriac o tom, ako by to mohlo obohatiť a rozšíriť moje zverolekárske skúsenosti.

„Prečo nie?“ s úsmevom odvetila mamička. Vie, ako veľmi by sme chceli byť toho súčasťou. Zverolekári vedia, čo dokáže nadchnúť iných zverolekárov. „Dievčatá, musíte však vedieť, že niektoré z tých mačiek majú obrovskú hodnotu. Ich majitelia môžu byť v niektorých veciach veľmi nároční.“

„Jasné, mami,“ radostne som odpovedala. „Zistia, že je to to najlepšie miesto, kde ich mačky kedy boli!“

Vytiahla som svoj zápisník a sadla si k stolu. „Takže, čo budeme potrebovať na prípravu? Môžem ti pomôcť s pultom pre vstupné prehliadky? Čo to vlastne je?“

„Pomalšie s tými otázkami!“ zasmiala sa mamina. „To je miesto, zvyčajne dlhší stôl, na ktorom zverolekári kontrolujú mačky, aby zistili, či sú zdravé a môžu sa zúčastniť výstavy.“

„V poriadku,“ prikývla som. „Čo teda budeme musieť urobiť, aby sme pripravili ambulanciu?“

Kým si mamička prechádzala všetky veci, ktoré budeme potrebovať pred príchodom mačiek, ja som napísala zoznam.

„Na výstavu mačiek môže prísť hocikto?“ opýtala sa Zuzka, kým študovala letáčik.

Otočila ho na zadnú stranu, kde bol uvedený zoznam kategórií. „Píše sa tu, že na výstave bude aj kategória domácich miláčikov.“

Naklonila som sa nad Zuzku, aby som si to prečítala. Mala pravdu – uvádzala sa tam aj kategória pre mačky s neznámymi alebo neregistrovanými rodičmi.

Obe sme sa na seba pozreli a usmiali sa, keď sme naraz vyhŕkli: „Princezná!“

„Nono, dievčatá, zadržte!“ zastavila nás mama. „Mačky na výstave musia zvládnuť oveľa viac, ako by ste si mohli myslieť. Neviem, či je Princezná na niečo také pripravená.“

„Mami,“ pustila som sa do vysvetľovania a snažila sa byť trpezlivá. „Zuzka je takmer svetoznáma cvičiteľka a vystavovateľka zvierat a ako iste vieš, ja som skoro zverolekárka. Myslím si, že nám všetkým trom je jasné, že pre nás nebude problém pripraviť mačiatko na malú výstavu mačiek.“