Zvierací záchranári
Zranená labuťka

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať môžete na

www.fragment.sk

www.albatrosmedia.sk

Jana Olivová

Zvierací záchranári - Zranená labuťka – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2023

Všetky práva vyhradené.

Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná

bez písomného súhlasu majiteľov práv.

Jana Olivová: Nové příběhy se šťastným koncem – Zraněné labuťátko

Text © Jana Olivová, 2022

Illustrations © Zuzana Slánská, 2022

Cover photos © JNT Visual; Nagel Photography; Tatiana Volgutova;
g215/Shutterstock.com

Translation © Katarína Lalíková, 2023

Slovak edition © Albatros Media Slovakia, s. r. o., 2023

Všetky práva sú vyhradené. Žiadna časť tejto publikácie sa nesmie kopírovať a rozmnožovať za účelom rozširovania v akejkoľvek forme alebo akýmkoľvek spôsobom bez písomného súhlasu vydavateľa.

ISBN v tlačenej verzii 978-80-566-3390-8

ISBN e-knihy 978-80-566-3412-7 (1. zverejnenie, 2023) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-566-3413-4 (1. zverejnenie, 2023) (mobi)

ISBN e-knihy 978-80-566-3411-0 (1. zverejnenie, 2023) (ePDF)

Pre Natálku a Patrika
Vďaka vám som najpyšnejšia teta na svete

Narodeninová oslava

„Všetko najlepšie k narodeninám ti prajeme! A niečo si želaj!“

Denisa sa zhlboka nadýchla a jediným silným fúknutím zhasla všetky sviečky na torte. Bolo ich deväť. Práve dnes totiž oslavovala svoje deviate narodeniny. Torta bola nádherná – mala dve poschodia, ružovú polevu s bielymi marcipánovými kvetinkami a uprostred bola deviatka vyložená z lentiliek. Upiekla ju babička, ktorá teraz stála vedľa Denisy a nadšene tlieskala, rovnako ako mamina, ocko, dedko a Denisin malý brat Šimon. Ten ani tak nemal radosť z toho, že jeho staršia sestra má narodeniny, ale skôr z torty, na ktorú po celý čas lačne civel.

„A teraz darčeky!“ vyhlásil ocko a spoza chrbta vytiahol hranatý balíček s ružovou stužkou.

„Stav sa, že je to kniha,“ štuchol Šimon do sestry. Otecko totiž takmer vždy kupoval knihy – k narodeninám, k meninám, mamine k výročiu –, ale nikomu to nevadilo. U nich doma všetci radi čítali a takto mali aspoň stále niečo nové na čítanie. Dokonca aj Šimon, ktorý na konci prvej triedy ešte nečítal úplne plynule, ale slušne slabikoval, miloval rozprávky a ilustrované príbehy.

Mladší brat mal pravdu. Keď Denisa rozviazala žiarivú stužku a sňala darčekový baliaci papier, vykukla na ňu krásne ilustrovaná publikácia Kniha kráľov.

„Veľmi pekne ďakujem, ocko,“ rozžiarila sa oslávenkyňa, skočila otcovi okolo krku a dala mu veľkú pusu. Zbožňovala históriu a všetko, čo s ňou súviselo, najmä čokoľvek, čo sa týkalo stredoveku, rytierov a kráľov. A jej otecko to, samozrejme, veľmi dobre vedel.

Potom prišli na rad darčeky od maminy a Šimona. Braček jej vyrobil blahoželanie s motýľmi, dúhou a pestrofarebnými kvetmi a zo svojho vreckového kúpil úžasnú orieškovú čokoládu.

Od maminy dostala nádherné tričko so srdiečkom z flitrov a veľkú kyticu tulipánov. Tulipány, najmä žlté, boli Denisine obľúbené jarné kvety, a tak maminu dojato objala a pobozkala na obe líca.

Potom sa pred ňu postavili babka a dedko. „Ehm, ehm,“ dedko si odkašlal a posunul si na nose okuliare s čiernym rámom. „Ako vidíš, nepriniesli sme žiadne darčeky.“

Bola to pravda. Denisa si všimla, že keď prišli, nemali so sebou nič okrem torty. Žeby jej darček omylom nechali doma? Alebo ho úplne zabudli kúpiť? To určite nie!

„Nuž, je to preto,“ pokračoval dedko, „lebo náš dar tentoraz nie je hmotnej povahy.“

„Čo nie je?“ vytreštil oči Šimon. Očividne bol z toho dosť zmätený. Rovnako ako Denisa, ktorá sa nechápavo pozerala z jedného starého rodiča na druhého. Len mamina s ockom vyzerali, že vedia, o čom je reč, pretože sa obaja usmievali a sprisahanecky na seba žmurkali.

Nakoniec sa nad deťmi zľutovala babička. „Dedko chcel povedať, že darček od nás nie je žiadna vec.“

„Tak čo to teda je?“ dožadoval sa odpovede Šimon. Ako šesťročný to stále vôbec nechápal – ako môže existovať darček, ktorý nie je vec? Žeby to bolo zviera? To by bolo perfektné, ale rodičia by určite nesúhlasili s tým, aby v ich trojizbovom byte chovali nejaké zviera. Nedovolili mu ani škrečka, ktorého si priniesol zo školy od spolužiaka Tomáša a ktorého musel urýchlene vrátiť.

No Denise sa rozžiarili oči – už vedela, odkiaľ vietor fúka.

„Bude to zážitok, však?“ nadšene vyhŕkla. Spomenula si, ako ocko dostal k štyridsiatym narodeninám vyhliadkový let balónom, a keď rozcuchaný a vzrušený pristál na lúke za mestom, vyhlásil, že originálny zážitok je ten najlepší darček na svete.

Napadlo jej, že možno aj ona dostane od starých rodičov na narodeniny let balónom. Úprimne však dúfala, že nie. Výšky jej nerobili dobre a počas letu by sa v balóne pekelne bála. No ak by to bolo niečo iné…

„Bingo!“ zatlieskal dedko. „Je to zážitok. Pretože si naše veľké dievča a my vieme, ako veľmi miluješ históriu, naplánovali sme na budúci víkend výlet za pamiatkami do Prahy.“

Denisa tomu nemohla uveriť. Už minulý rok tajne dúfala, že pôjdu do Česka, konkrétne do Prahy, ale rodičia mali veľa práce a cez víkendy chceli oddychovať, takže na výlety nemali príliš čas. „Hurá!“ zvolala a od samej radosti babičku a dedka div nerozmliaždila. Konečne spozná hlavné mesto susedného štátu. Pozrie si Karlov most, orloj a uvidí slávny Pražský hrad. Bol to ten najlepší darček, aký si mohla predstaviť.

„A čo ja?“ smutne zamrmlal Šimon. Keby jeho sestra dostala normálnu vec, určite by mu ju niekedy požičala, o dobroty by sa s ním podelila a aj o zvieratko by sa mohli starať spoločne, ale čo s týmto nezvyčajným „darom nehmotnej povahy“?

„Ty, samozrejme, pôjdeš s nami,“ pohladila ho babička po rozstrapatených vlasoch. „S rodičmi je to dohodnuté. Aspoň si vás oboch konečne užijeme.“

„Hurá!“ zaradoval sa Šimon a hrnul sa k starým rodičom, aby ich objal. Keď sa k nim pridali aj smejúci sa ocko a mamička, vytvorili jedno veľké objímajúce sa klbko.

V škole

„Paráda, je úplne úžasné!“ rozplývala sa Sofia, Denisina najlepšia kamarátka, ktorá s ňou sedela v lavici.

„Budem musieť povedať svojej mame, aby mi tiež také kúpila.“