Lollipopz – Top historky

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.cpress.cz

www.albatrosmedia.cz

Moni Barczik

Lollipopz – Top historky – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2023

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

© Kawaii Production s. r. o., 2023

Illustrations © Štěpánka Koblížková, 2023

E-book konverze © Grafické a DTP studio Albatros Media, 2023

ISBN tištěné verze978-80-264-4736-8 (1. vydání, 2023)

ISBN e-knihy 978-80-264-4750-4 (1. zveřejnění, 2023) (ePDF)

ISBN e-knihy 978-80-264-4751-1 (1. zveřejnění, 2023) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-264-4752-8 (1. zveřejnění, 2023) (mobi)

OBSAH

OBLÍBENÉ PŘÍBĚHY

ANNIE

DINOSAURUS V KUFRU

ANET

PROFESIONÁLNĚ ODVEDENÁ PRÁCE

AMY

OŠETŘUJÍCÍ KOMANDO

NELI

SOS, KAMARÁDSTVÍ V OHROŽENÍ

STRAŠIDELNÉ POVÍDKY

ANNIE

ANET OCHOČENÝ DUCH

ANET

DESET, DVACET, SLON

NELI

DĚSIVÉ NATÁČENÍ

AMY

POKOJ ČÍSLO 13

VTIPNÉ POVÍDKY

NELI

KÁJO, TŘI NEJSOU ČTYŘI

ANNIE

ŽLUTÁ KATASTROFA

AMY A ANET

RYTÍŘ, PRINC A ZLOBIVÉ PRINCEZNY

ÚVOD

Ahojky! My jsme Lollipopz, bláznivá holčičí parta, která koncertuje po celé České republice. Natáčíme crazy videa na YouTube a pořád něco vyvádíme! To se ostatně dozvíš z našich dvanácti povídek, které jsme si pro Tebe připravily! Určitě si to náramně užiješ. Tak se uveleb a jdeme na tooooo!

OBLÍBENÉ PŘÍBĚHY

Budete koukat, kam nás naše paličatost, šílené nápady a dobré úmysly zavedly. Následující stránky jsou plné dobrodružství, trapasů a návodů, co byste rozhodně dělat neměli .

ANNIE
DINOSAURUS V KUFRU

ČAJ KLAJ. Byly jsme s holkama na cestě na další z našich koncertů za váma a moooc jsme se těšily. Cesta rychle ubíhala a byla sranda.

Amy s Anet hrály nějakou podivnou hru na úkoly a Amy se vehementně snažila olíznout si loket. Ne, nezkoušejte to! Je to fakt zbytečný. Prostě to nejde. A kdyby se vám to náhodou povedlo, tak nám pošlete fotku a my to budeme sdílet u nás na sítích. Všechno zkrátka vypadalo normálně a nic nenasvědčovalo tomu, že právě za chvilku začne jedno z našich největších dobrodružství.

Já hrála palcovanou s Neli. Že nevíte, co je to palcovaná? To se zaháknete prsty své pravé ruky o prsty pravé ruky soupeře. Dva palce zůstanou trčet a mají souboj mezi sebou. Vaším úkolem je palec soupeře přitlačit k ruce a udržet ho tam aspoň dvě vteřiny. A já vyhrávala! To se ale Neli nelíbilo, a tak mě do mého vítězného palce kousla. „JAU!“ „To se jako nesmí?“ hihňala se. „Ne, to se jako vážně nesmí!“ opáčila jsem. „Není to v pravidlech a hlavně tady nejsi na krmení dravé zvěře. Měla sis sníst svoji bagetu.“ Neli ještě něco chtěla opáčit, že sýrovou nerada, když vtom se ozvalo hlasité zaškrundání. „Kájo, tys taky neměl bagetu?“ zeptala se Amy v domnění, že našemu milovanému
manažerovi kručí v žaludku hlady. „To nejsem já!“ ohradil se dotčeně Kája. „Tak co to tedy je?“ začala se bát Anet. Hrozivý škrundavý zvuk se ozval znova a tentokrát hlasitěji. Do toho sebou auto hrozivě škublo. „Něco živého je v kufru a chce to ven!“ pokračovala ve svých strašidelných představách Anet. „Kájo, že ty jsi mi nekoupil toho živého tygra, jak jsem chtěla? Já si dělala legraci, vážně! Už nikdy nebudu vtipkovat, že potřebuji nového mazlíčka,“ dušovala se Anet.

Možná si říkáte, že tahle historka patří spíš do těch strašidelných a ne do nejoblíbenějších, ale ještě chvilku počkejte a nechte se překvapit.

„Žádnej tygr tam není. Je tam dinosaurus!“ odvětil Kája. „Panebože, dinosaurus? Já myslela, že už vyhynuli, a my přitom máme jednoho v kufru!“ chytla se za pusu Anet. „Anet, Kája si dělá srandu!“ uvedla jsem vše na pravou míru a mnula si svůj bolavý vítězný palec. Zvuk se ozval ještě jednou a tentokrát nejhlasitěji, do toho auto škublo, nadskočilo a zastavilo…

„No to jsme přesně potřebovali!“ vzdychl si Kája. „Auto je kaput,“ jeho slova jen potvrzoval dým valící se zpod kapoty našeho oblíbeného transportéru. „Holky, ven a všechny vesty!“ „Budeme plavat?“ rozzářila se Amy. „Ne plavací vesty, Amy, ale reflexní. To jsou ty oranžové, aby vás viděla projíždějící auta,“ zkazil její nadšení Kája. „A běžte tady k tomu hájku a já se to pokusím opravit.“

„A jsme v háji,“ komentovala naši situaci Neli, jen co jsme usedly v nedalekém háječku. „Do koncertu nám zbývají už jenom necelé dvě hodiny. To nemůžeme stihnout.“ „A co když tak úplně v háji nejsme,“ hlavou mi probleskl šílený nápad. „Holky, chcete zažít pořádné dobrodružství?!“ „Jestli zase myslíš, že se potajmu vkrademe na cizí zahradu, vykoupeme se v bazénu a pak nás bude honit vzteklej jezevčík, tak NE, DÍKY,“ zabručela Neli. „Takhle rychle jsem tě přeskakovat plot ještě neviděla,“ smála se jí Amy. „Ha ha, moc vtipný,“ udělala na ni obličej Neli. „Holkyyyy, já myslím opravdové nefalšované mega dobrodružství!“ přerušila jsem je. „Co kdybychom na koncert vyrazily samy a pěšky!“ Jako samy?!“ divily se holky. „Jako samy!“ kývla jsem. „Jako pěšky??“ kulily oči. „Jako pěšky!“ usmála jsem se. „Jako po svých?“ pořád nevěřily. „No, po cizích by se nám šlo špatně, nemyslíte?“ zašklebila jsem se na ně. Pak jim to celé docvaklo. „Tak to je teda mega hustej nápad!“ nadšeně zapískala Amy. „No to by bylo TOP,“ rozzářila se Neli. „Ale jak to vysvětlíme Kájovi?“ zeptala se Anet. „To už nechte na mě, holky!“ řekla jsem odhodlaně.

Rozhodným krokem jsem došla ke Kájovi a nasadila ten nejroztomilejší výraz. Kája měl hlavu ponořenou do motoru našeho auta, ze kterého se pořád kouřilo a hučelo. „Kájo?“ špitla jsem sladce. Nic. „Kájo!!“ zopakovala jsem hlasitěji. „Noo,“ ozvalo se nerudné zahuhlání zpod kapoty. „Napadlo nás s holkama, že bychom to došly pěšky,“ řekla jsem opatrně. „Hmmm,“ ozvalo se opět zpod kapoty. „Takže můžeme?!“ Opět zamručení. Takže on souhlasí?!! No tak takhle snadné jsem to nečekala! „Díky, Kájíčkůůů!“

Nadšeně jsem běžela za holkama. „Holkyyyyy, máme to! Vezměte si z auta své batůžky a jdeme vstříc dobrodružství!“ „Hurááá!“ jásaly holky. A tak jsme každá popadla svůj batůžek a vydaly jsme se na cestu. Teda až na Neli… „Proboha, co to táhneš?“ zírala jsem na ni. „No kufr na kolečkách,“ představila mi svůj obrovský růžový kufr, ve kterém by mohla ubytovat minimálně deset štěňat zároveň. „A s tím chceš jít do lesa? Za dobrodružstvím?“ pořád jsem nechápala. „No, nečekala jsem, že půjdu lesem a za dobrodružstvím, ale když už, tak stylově!“ prohlásila hrdě. S holkama jsme se na sebe všechny podívaly a začaly se nahlas smát. A tak jsme vyrazily.

Zastavily jsme se hned na první křižovatce. „Ehm, Annie, a kudy vlastně půjdeme?“ zajímala se Amy. „Zajímavá otázka,“ zapřemýšlela jsem. Pamatuju si, že mě rodiče učili orientovat se podle turistických značek. Zvedla jsem hlavu k rozcestníku. Náš cíl byl po červené. „Holky, tady píšou pět kilometrů a vyrážíme tudy! Hledejte červené značky.“

Šly jsme lesní pěšinkou, kolem pole, pár vesničkami, a když jsme netrefily cestu, tak i takovým hustým chroštím, kde jsme našly zkratku. Nevím, jak vy, ale já si nikdy nedokážu představit, jak je ten kilometr dlouhej. Ten první mi přijde vždycky nejkratší a ten poslední je ten nejvíc mega dlouhej!

„Potřebuju čůrat,“ oznámila nám Neli a zmoženě se opřela o svůj stylový růžový kufr. „Teď? Když už tam skoro budeme?“ ptám se. „Jak to můžeš vědět?“ diví se. „No, tady ta turistická značka říká, že je to už je jen jeden kilometr,“ ukazuji na rozcestník přímo nad ní. „Já mám pocit, jak kdybychom ušly dvacet!“ ukazuje zase ona své znavené nožky a kecky úplně celé od bahna. „Pěkný, tak se podívej na moje zranění!“ připomněla jsem jí náš souboj v autě a zamávala mým prokousnutým palcem před jejím obličejem. „Ne, vážně, holky, zabereme. Představte si náš Lolly tým, jak se všichni těší, jak si společně zazpíváme a jak to bude naprosto SUPER!“ Holky se zamilovaně zasnily: „A jak dávají ruce nad hlavu…“ vzdychla si Anet. „A jak s námi tančí…“ zavlněla se Neli. „A jak se s námi po vystoupení fotí…“ usmála se pro sebe Amy. „Vidíte, tak vzhůru za nima!“ zvolala jsem.

„A jsme zase v háji…“ komentovala to Neli. „No to bude mega průšvih,“ vzdychla si Amy. Poslední kilometr jsme šly trochu pomaleji než ty předešlé. Dorazily jsme do backstage a trnuly, co bude. Akorát se z dálky vynořil Kája. Byl zpocený, špinavý a zamračený. Teď to přijde…