Nech už mám desať!

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať môžete na

www.albatrosmedia.sk

Zuzana Štelbaská

Nech už mám desať! – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2023

Všetky práva vyhradené. Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná bez písomného súhlasu majiteľov práv.

Text © Zuzana Štelbaská, 2023

Illustrations © Tomáš Kopecký, 2023

Slovak edition © Albatros Media Slovakia, s. r. o., 2023

Všetky práva sú vyhradené. Žiadna časť tejto publikácie sa nesmie kopírovať a rozmnožovať za účelom rozširovania v akejkoľvek forme alebo akýmkoľvek spôsobom bez písomného súhlasu vydavateľa.

ISBN v tlačenej verzii 978-80-566-3316-8

ISBN e-knihy 978-80-566-3378-6 (1. zverejnenie, 2023) (ePDF)

ISBN e-knihy 978-80-566-3379-3 (1. zverejnenie, 2023) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-566-3380-9 (1. zverejnenie, 2023) (mobi)

1. 4. 2022, piatok

Dnes mám narodky. Od našich som dostala tento denník. Neviem načo.

Akože, čo si tu mám písať? Že mať narodky PRVÉHO APRÍLA – na DEŇ BLÁZNOV – je tá najhoršia vec na svete? Každý rok sa ma milión ľudí dookola pýta to isté: „Ty máš dnes narodeniny? No to si asi robíš SRANDU!!!“ Fakt ÚŽASNE VTIPNÉ!

Okrem toho mám dnes DEVÄŤ, a to je ešte HORŠIE. Nechcem mať deväť. Deviatka je otrasné číslo. Nech už mám DESAŤ!

2. 4. 2022, sobota

Fakt neviem, čo tu mám čmárať. Dnes sa nič nestalo. Akurát som bola chvíľu vonku s babami z nášho klubu KLV. Dostala som od nich nálepku šteniatka, ktoré je strašne ZLATÉ! Nalepím si ho sem, nech nezabudnem, že mám SUPER KAMOŠKY.

3. 4. 2022, nedeľa

Pred rokom som na narodky dostala od našich dva plyšáky. To som sa s nimi mohla aspoň cez víkend hrať.

Teraz mi dali TOTO. Denník. Keby som mala DESAŤ, určite by som už dostala kozmetiku alebo voňavú penu. Celý víkend by som strávila vo vani. Ale čo s denníkom? Aspoňže je na zámoček a dá sa zamknúť.

Akože, mám dosť vecí, ktoré by som si možno aj chcela zapísať, aby sa k nim nikto nedostal. Napríklad…

No, AKURÁT TERAZ ma volá mamka. Bežím, a keď sa vrátim, zapíšem si sem svoje najväčšie TAJOMSTVO!

7. 4. 2022, štvrtok

Absolútne NEUVERITEĽNÉ! Tento denník mám asi ZA TREST! Keď ma zavolala mamka, zamkla som ho. A odvtedy neviem nájsť kľúč!

Najprv ocko vymyslel, že ho VYPÁČI spinkou. O tom som nechcela ani počuť. Zámka sa má otvárať KĽÚČOM a celú sobotu a nedeľu sme nerobili nič iné, len centimeter po centimetri prehľadávali izbu. Nemám ani šajn, kam mohol zapadnúť.

Potom mamka vyhlásila, nech ocko zámku PREPÍLI. Chytila som HYSÁK. Akože, PÍLIŤ do zámky, ktorá má držať v tajnosti CELÝ MÔJ SVET?

„Veď si tu pred pár dňami vystrájala, ako si ten denník ani nechcela,“ híkala mamka. „Čo teraz robíš drámu?!“

A hneď nato ocko: „Si strašná BORDELÁRKA. Stratila si si kľúč, PROSÍM – kúpiš si NOVÚ zámku za svoje vreckové.“

No, nech sa ma ešte raz niekto spýta, prečo chcem mať DESAŤ. Keby som totiž mala DESAŤ, tieto problémy by som vôbec NEMUSELA RIEŠIŤ!

Nakoniec som išla s mamkou do obchoďáku, za vreckové som si kúpila novú zámku a ocko tú starú prepílil. Teraz mám novú zámku s novým kľúčom.

Akože, pôvodne boli tie nové kľúče DVA. Jeden som ukryla do vedierka s fixkami. A ten druhý… NO A ČO, že ho NEVIEM NÁJSŤ! O druhom kľúči sa tu NEMUSÍME VÔBEC BAVIŤ!

8. 4. 2022, piatok

Našla som starý kľúč od prvej zámky. Bol v škatuľke s gumičkami. Nechápem, ako sa mohol tak zamotať do vlasov… preto som ho predtým nevidela. Skoro som sa rozrevala, lebo ja som vlastne dosť PORIADKUMILOVNÁ, ale nikto to NEDOCENÍ!

9. 4. 2022, sobota

NEZNÁŠAM UPRATOVANIE!

Mamku v sobotu chytá TOTÁLNY upratovací OCHVAT. Keď úplnou NÁHODOU zabudneme v piatok niečo odložiť alebo nájde večer na poličke ZRNKO prachu, tak nás v sobotu ráno budí s tým, že ONA NEBUDE V NEDEĽU POČÚVAŤ VYSÁVAČ!

Akože, ja teda nemusím počúvať vysávač ani V SOBOTU.

Ako vyzerá mamkin ochvat:

O ôsmej ráno nám vtrhne do izby a spustí: „Kristína, vstávaj a nepokúšaj sa ma naštvať! Poutieraš si tu prach, prinesieš do kuchyne všetok riad, ktorý po sebe umyješ a odložíš, nechcem na zemi vidieť jediný kus oblečenia, povysávašpoukladášpozametášpoutierašvydrhnešvyčistíšvyvetrášposkladášblablabla!!!“

Toto nie je sobota. Toto je TÝRANIE DETÍ!

Ochvat je inak dosť super slovo.

10. 4. 2022, nedeľa

Spýtala som sa mamky, či by som mohla mať mačku.

„Mačka v byte? Čo ja viem,“ krútila nosom mamka. „Trápila by sa tu. Mačka potrebuje veľa priestoru.“

„Nech vám mačka ani len nenapadne,“ skočil do toho ocko. „Mačka v byte lozí po kuchynskej linke, po sporáku, po riadoch. Neprichádza do úvahy!“

Som ZDRVENÁ. Mať mačku je jeden z mojich veľkých snov.

11. 4. 2022, pondelok

NAJHORŠÍ DEŇ V ŽIVOTE!

Cez matiku riešil klub KLV, čiže Kika + Lujza + Viki, ako sa máme rozdeliť na skupiny po dvoch, keď sme tri.

„Čo keby sme sa spýtali Emy, či by urobila dvojicu s jednou z nás?“ spýtala som sa báb.

„Lenže ja chcem byť s tebou,“ vyhlásila Lujza, „a Ema sa s Viki neznáša.“

„A prečo máš byť s Kikou ty a nie ja?“ oborila sa Viki na Lujzu.

„Tak sa spýtajme Sáry,“ ponúkla som riešenie. Sára je tichá a nemá kamošky. Určite by hneď súhlasila.

„Sára minule všetko urobila skôr ako ja,“ odula sa Viki ešte viac. Neznáša, keď je niekto šikovnejší.

„No tak ty budeš vo dvojici s Lujzou a so Sárou budem ja,“ vzdychla som.

„NI-JEEE!“ zhúkla na mňa Viki, načo došla matikárka a dala nás do dvojíc s chalanmi. Celú hodinu som musela dýchať Oliverov CESNAKOVÝ dych. Myslela som, že UMRIEM! Lujza bola s vysokým Samom, ktorý udrží pozornosť asi tak dve sekundy, takže všetko musela robiť sama, a Viki schytala Jana. Jano je v matike najlepší a vôbec ju k úlohe nepustil. Viki naňho nemala, takže sa celá SPOTILA, prestala rozprávať a už len škrípala zubami.

„Tak vám treba, horenosky,“ šplechla Ema po matike.

Viki sa na ňu pozrela a od jedu tak SČERVENELA, až som sa zľakla, že jej začnú horieť uši. Do konca vyučka bola urazená, ofučaná a totálne NEZNESITEĽNÁ!

12. 4. 2022, utorok

V utorok mám plávanie. Nechodím tam dlho. Zatiaľ som bola len párkrát. No je to celkom fajn. Závisí od toho, ktorú máme trénerku. Trénuje nás buď ANJEL, alebo DIABOL.

Dnes bola Anjel. Anjel je mladšia trénerka. Má dlhé rovné vlasy a všetkých v skupine volá „Zlatinko“ alebo „Ušiačik“. Kázala nám zaplávať dve dĺžky, ale mne to išlo tak dobre, že som zaplávala štyri. Anjel ma pochválila.

Lenže na konci hodiny prišiel DIABOL! Kučeravá blond teta s rýchlym krokom nás volá „Hej, ty, červená čiapka“ alebo „Vnímaj ma, modré trenky“.

OTRASNÉ!

Keď už nemá toľko mozgových buniek, aby si zapamätala naše mená, mala by nás aspoň volať nejako normálne. Keď na mňa nabudúce zase zavolá: „Hej, ty, červená čiapka“, PRISAHÁM, že jej odvrknem: „ČO CHCEŠ, MODRINA NA RITI???“

Mám totiž výborný pozorovací talent!

13. 4. 2022, streda

Zajtra sa začínajú Veľkonočné prázdniny, preto som komplet celý klub KLV mohla TOTÁLNE otráviť nárekom, že nebudem s nimi, ale s našimi strýkovcami. Dado je ockov brat, príde s Julkou, svojou ženou, a najrozmaznanejším deckom na celom svete. Už len to meno: KONRÁD! Prisahám, že tak by som nenazvala ani PAPAGÁJA!

14. 4. 2022, štvrtok, začiatok prázdnin

Tuším je čas spomenúť, že mám dvoch bratov. Majo je stredoškolák, a keď na chvíľu zabudne, že je v puberte, je hrozne super. Ďuri je škôlkar, trúba, slintoš, doliezač, opakovací somár a čertov spojenec. Majo je za odmenu a Ďuri je za trest, ale TO SA MAMKA NESMIE NIKDY DOZVEDIEŤ!

Keď prídu strýkovci, Dado s Julkou sa uložia na gauč a Konráda strčia k nám do izby. Konrád je od Ďuriho len o rok starší – čo je super výhoda, lebo sa spolu zahrajú a mne s Majom dajú pokoj. Lenže keď idú rodičia večer von, ostávajú nám krpci na krku, a to obaja NEZNÁŠAME.

„Akú dáme na nich stratégiu?“ spýtal sa Majo ticho.

„Môžeme ich trošku mučiť ešte predtým, než rodičia vypadnú. Nech vedia, čo ich čaká, a dajú pokoj,“ navrhla som, podľa mňa, dosť múdre riešenie.

„Budú vrešťať,“ vyviedol ma Majo z omylu.

„Ani ich nezavrieme do perináka?“

„E-e,“ pokrútil hlavou Majo.

„Ani im do postelí nedáme špendlíky?“

„Počúvaj, ségra,“ pozrel sa na mňa Majo, „ty si nejaká drsná.“ Hrdo som dvihla bradu. Je to SUPER, keď vás pochváli starší brat. „Pôjdeme na to inak,“ povedal nakoniec a obrátil sa ku krpatým. „Počúvajte, mudrlanti. Každý večer sa spod Ďuriho postele ozýva škrabanie. Takéto!“ Rytmicky zaškrabal nechtami o drevenú poschodovú posteľ. „Vždy ma to zobudí a jasne tomu poviem, nech dá Ďurimu pokoj. Potom tá vec prestane škrabať. No keď budú s vami dvoma problémy, tak to nechám, nech sa to preškrabe cez stenu až do vašej postele.“

Krpci boli žalovať, ale nič im to nepomohlo. Rodičia mali k nám múdre reči a potom aj tak odišli, a keď sme zhasli, začal Majo škrabať o Ďuriho posteľ. Také ticho, aké nastalo, naša izba ešte NIKDY nezažila. Majo je totálny frajer a ZAKLÍNAČ DETÍ!

15. 4. 2022, Veľkonočný piatok

POUČENIE: Keď malé deti uspíte príliš skoro, ráno vás zbuntošia už pred šiestou.

„Držte klapačky!“ zahriakla som ich. Lenže vonku už bolo vidno a ani jeden sa ma nebál. Majo spal ako zabitý, a tak som si musela vypočuť NAJDIVNEJŠÍ rozhovor v dejinách ľudstva:

„Ty si už veľkáč?“ spýtal sa Konrád Ďuriho.

„Nie,“ pokrútil hlavou Ďuri. „Ja som štredňák.“ Nechápem, že nevie povedať normálne ‚stredňák‘. Učila som ho to minulý rok. Zjavne to bola STRATA ČASU.

„A nie si ešte malák?“ zachmúril sa Konrád.

„NIE!“ zahučal Ďuri, lebo pre stredňáka je malák už skoro nadávka.

„To je dobre,“ prikývol Konrád znalecky. „Maláci strašne revú. Keď sa hádajú, nevedia ešte povedať, kto je trúba, a potom v kuse revú. Ale nerevú všetci. Lenže tých, ktorí nerevú, nepočuť, lebo ostatní revú. Napríklad keď dostanú paradajkovú polievku a jeden povie, že ju nechce, tak aj ďalší začnú revať, že ani oni nechcú. A potom učka povie, že treba zjesť aspoň polovicu polievky, a už revú aj tí, čo boli ešte pred chvíľou ticho.“

„My máme v škôlke strašne malé stoličky,“ zadrel Ďuri úplne OD VECI. „Ale doma máme normálny nábytok,“ zdvihol ruky, akože čo on za to môže.

„Ja už som veľkáč,“ povedal na to Konrád. „Každý mi to v jednom kuse pripomína.“ A potom si vzdychol ako starý dedo a vyhlásil: „Ja už do škôlky chodím STRAAAŠNE dlho!“

Nato obaja vstali a išli si vypýtať raňajky.

Akože, pokecali si, ale každý bol pritom zjavne V INOM SVETE.

16. 4. 2022, Veľkonočná sobota

ASI MI PRASKNE BRUCHO! NEVIEM ANI DÝCHAŤ, lebo sa nedokážem prestať smiať!

Dnes bol celkom v pohode deň, ale odkedy Majo nazval Konráda „TY KOŇO“, chytila som totálny REHOTOVÝ ochvat!

17. 4. 2022, Veľkonočná nedeľa

Včera sa mamka na mňa hrozne naštvala. Večer som dostala polhodinovú prednášku. Akože, trestať decko za to, že si upevňuje zdravie SMIECHOM, mi pripadá totálne NEMIESTNE!

Bolo to takto:

Konráda s Ďurim nám fotrovci zavesili na krk až poobede. Majo ich zobral na chvíľu na ihrisko, čo bolo super, lebo som aspoň mohla zavolať KLV. Viki nebola doma, ale Lujza zdvihla. Prezradila mi, že chalani z našej triedy sa chystajú zajtra obísť niekoľko dievčat. Lenže my nevieme, či sme medzi nimi, a tiež nevieme, či máme preto TŔPNUŤ, alebo by sa nám malo UĽAVIŤ. Na Veľkonočný pondelok u nás ešte žiadny spolužiak nebol. Lujze som povedala, že sa na to spýtam Maja.

Potom sa chalani vrátili a ja som na tú otázku celkom zabudla, lebo Majo vyhrabal krpcom starú detskú knihu s úlohami a začala sa komédia.

Na Konráda vyšiel test pamäti. Bol tam nakreslený akože zámok a v každom okne sedela nejaká rozprávková postava: trpaslík, šašo, vodník, ježibaba, Popoluška a podobne. Konrád si ich mal zapamätať, a keď sa strana otočila, bol na nej ten istý zámok, ale s prázdnymi oknami. A Konrád mal povedať, kto tam bol predtým nakreslený. Akože, šlo mu to celkom v pohode, ale odrazu sa totálne zasekol a strčil si DVA PRSTY DO NOSA – každý do jednej dierky.

„Čo robíš?“ spýtal sa ho Majo prekvapene.

„Neviem si spomenúť, kto tam býva,“ ukázal Konrád na jedno okno.

„Šak veď dobre, ale čo tie prsty v nose?“ capol mu Majo po ruke.

„NECHAJ!“ oboril sa naňho Konrád a okamžite si vrátil prsty späť do nosa. „Býva tam Dlhý, Široký a…“ Zase stíchol. Prstami si ešte viac pomrvil v nose. Mal ich tam strčené tak hlboko, že mu už nebolo vidieť nechty.

„Budeš mať tie dierky jak KONSKÉ NOZDRY,“ krútil hlavou Majo.

Konrád sa nedal vyrušiť a nakoniec víťazoslávne zvolal: „Býva tam Dlhý, Široký a TRIPISHLAVÝ!“

„JAKÝ?“ zvýskli sme s Majom naraz a chytili HYSÁK.

„Tripishlavý!“ trval Konrád na svojom, „taký, čo má TRI HLAVY. Jednu dlhú, druhú širokú a tretiu NEVIEMAKÚ!“

A vtedy Majo vyhlásil: „No, TY KOŇO!“ a obaja sme vedeli, že je to skratka Konrádovho mena, ktorá presne zapadá do toho, ako si z nosa vyrába konské nozdry. Konrád sa rozreval a bežal žalovať. Lenže my s Majom sme sa už OCHVÁTILI zo smiechu a mamku skoro trafil šľak.

18. 4. 2022, Veľkonočný pondelok

TOTO MAJOVI NIKDY NEODPUSTÍM!!!

Bola najväčšia chyba na svete, že som sa Maja hneď nespýtala, ako to chodí s babami a chalanmi na Veľkonočný pondelok. To, že ma ocko príde obliať do postele, už dobre viem a bola som pripravená. Pod vankúš som si schovala pršiplášť a NAŠŤASTIE som sa zobudila dosť skoro, aby som ho na seba navliekla. Ocko potom na mňa vylial pohár vody, ale ostala som suchá, HEHEHE.

Ďuri je úplné NEMEHLO. Namiesto mňa oblial ockovu košeľu a musel aj s Konrádom absolvovať potupné oblievačkové zaúčanie v kuchyni, aby nespravili hanbu na návšteve.

Najviac super bol Majo, ktorý ma ráno len ofrckal jedným prstom, lebo sa vraj šetrí na spolužiačky.

Potom naši aj so strýkovcami a krpcami konečne vypadli z bytu, lebo šli oblievať a vyjedať babky, a mňa čakal VEGET pred telkou.

Lenže len čo sa všetci VYTREPALI PREČ, v byte ostalo divné TICHO. Určite to každý pozná. Také ticho, ktoré je skrátka DIVNÉ, lebo to nie je NORMÁLNE ticho, ale TOTÁLNE PODOZRIVÉ.

„Majo?“ zavolala som na brata.

Ešte chvíľu ticho pokračovalo a potom sa ozvalo známe šťuknutie kľučky na dverách našej izby. Spoznala by som ho aj o polnoci, aj keby som bola úplne slepá a hluchá. To šťuknutie sa nedá s ničím pomýliť. Lenže to šťuknutie bolo DIVNÉ a mne sa rozbúchalo srdce. Čo keď je v byte VRAH? Dostal Maja a teraz ide PO MNE!!! „Majo, si tu?“ spýtala som sa trasúcim sa hlasom.

A potom som zacítila CESNAK.

„NA ŇÚÚÚ!!!“ zvrešťali paviány, ktoré sa vyvalili z našej izby, a kým som stihla vydať hlások, Oliver, Samo a Jano MA ODVLIEKLI do kúpeľne, STRČILI do vane a pustili na mňa ĽADOVÚ vodu.

OTRASNÉ!!! NEZNÁŠAM VEĽKÚ NOC!!!

19. 4. 2022, utorok, koniec prázdnin

Nakoniec vysvitlo, že Majo nebol u VIACERÝCH spolužiačok, ale len u JEDNEJ. Nechtiac sa prekecol a ja som zistila, že môj brat je asi ZAMILOVANÝ!!! Mlčí ako hrob, ale ja chcem o jeho budúcej žene vedieť VŠETKO, takže s KLV vymyslím plán, ako to z neho VYPÁČIŤ!

Strýkovci konečne vypadli a už mám len posledný zápis ku KOŇOVI (ha-ha-ha!!!): Pozorovaním som zistila, že keď si na niečo nevie spomenúť, STRKÁ si dva prsty do nosa. Keď je z niečoho nervný, ŤAHÁ sa za vlasy. Keď sa musí hrať s Ďurim, GÚĽA pritom očami tak, že mu vidno len bielka a je to úplne STRAŠIDELNÉ. Keď niečo nevie, NEPRIZNÁ to, ale vymyslí si slovo, a keď mu povieme, že TREPE, tak reve v takom hysáku, až všetkých vydesí, že UMRIE, takže mu nakoniec musíte povedať, že má pravdu, aby s tým prestal. Keď si myslí, že ho nikto nevidí, olizuje ŽLTÉ Z UCHA!!!

Takto nejako prídete na to, že vlastne ľúbite svoju rodinu. Lebo, akože, HALÓÓÓ! Oproti Koňovi je Ďuri ZLATÉ DECKO.

20. 4. 2022, streda

Po prázdninách som sa nevedela dočkať KLV, lenže Viki dnes nebola v škole. Mia, ktorá býva hneď vedľa nej, všetkým v triede vykvákala, že Viki sa cestou do školy POVRACALA uprostred ulice.

„Takto išla.“ Mia vrtela zadkom dosť PREHNANE, ako keby Viki mala namiesto tela pružinu. „Potom sa zrazu zastavila a ŠVIHOM sa predklonila.“ Pričom sa sama ohla tak, až vlasmi poutierala dlážku. „Vyšlo z nej niečo… no FÚÚÚJ! Bolo to srajdové a slizovité. Viki vygrcala SRAJDOVÝ SLIZ.“

„Ako vieš?“ spýtal sa Oliver. „Chytila si ho do ruky?“ Mia naňho vypleštila oči a spolužiaci sa rozosmiali. „SLIZÁČKA!“ zvolal.

„Slizáčka Mia!“ vykríkol Samo za ním.

Normálne som bola skoro ochotná za toto odpustiť Oliverovi ten jeho cesnakový dych!

21. 4. 2022, štvrtok

Ani dnes nebola Viki v škole. Po vyučku sa klub KLV stretol na videohovore.

„Ešte si vracala?“ spýtala som sa jej.

„Včera som vracala skoro celý deň,“ šepla Viki unavene.

Mala teplotu. Bolo to na nej vidieť. Inokedy jej tvár hrá všetkými odtieňmi ružovej. Teraz bola zelená ako zombík.

„A čo ti vlastne je?“ spýtala sa Lujza.

„Mám črevnú virózu,“ vzdychla si Viki.

Neviem prečo, ale keď som bola malá, črevnú virózu som si predstavovala ako paniu v červených šatách a v klobúku. VIRÓZA mi znelo vznešene ako VOJVODKYŇA. Bola som si úplne istá, že dospeláci sa zakaždým pomýlili a v skutočnosti to nemá byť črevná, ale ČERVENÁ viróza.

22. 4. 2022, piatok

Ukázalo sa, že Viki nebola jediná, koho skolila črevná viróza. Dnes nebola v škole asi polovica triedy. Mia síce prišla, ale bola rovnako zelená ako včera Viki. Držala som sa od nej čo najďalej. Kedykoľvek zakašľala alebo vzdychla, zadržala som dych. Nechcela som, aby sa tá grckavá nákaza ku mne dostala. Kašľala a vzdychala dosť často, takže dnes som vlastne polovicu dňa VÔBEC NEDÝCHALA. Asi sa vo mne skrývajú SUPERSCHOPNOSTI, o ktorých som doteraz NETUŠILA!

23. 4. 2022‚sobota

UMIERAM!

Vyvracala som už všetko. Podľa mňa som vyvracala aj črevá. JE MI HROZNE!

24. 4. 2022, nedeľa

SÚDNY DEŇ!

Už nevládzem. Moje telo pochopilo, že už nič viac nevyvraciam, a tak sa zameralo na moju spodnú časť. Od rána ma PREHÁŇA!

Keďže používame jedno vecko, vracia a kadí už KOMPLET CELÁ rodina. Mamka, ocko aj bratia. Nemám čas písať nič viac. Teraz ma čaká BOJ O ZÁCHOD!

25. 4. 2022, pondelok

MAMKA UMIERA!

Dnes nevstala z postele. Čo si pamätám, stalo sa to LEN RAZ za celý môj život. Bolo to v deň, keď prišla s Ďurim z pôrodnice.

„Je mi hrozne zle,“ zamrmlala spod paplóna. „Táto viróza… to je katastrofa. Kika, musíš sa o všetkých postarať.“