Sherlock Holmes
vyšetruje:
Korunka s berylmi

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať môžete na
www.albatrosmedia.sk

Sir Arthur Conan Doyle

Sherlock Holmes vyšetruje: Korunka s berylmi – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2022

Všetky práva vyhradené.
Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná
bez písomného súhlasu majiteľov práv.

Prvá kapitola

V jedno chladné februárové ráno som sedel v obývačke nášho bytu na Baker Street a hľadel z okna, keď som vonku zazrel čosi zvláštne.

„Holmes!“ zvolal som. „Nejaký muž na ulici sa správa veľmi čudne. Poďte sa pozrieť!“

Môj priateľ vstal z kresla a podišiel k obloku. Nakukol mi cez plece.

Sneh, čo napadol predchádzajúci deň, ležal navŕšený pri kraji cesty a trblietal sa v zimnom slnku. V strede ho dopravné prostriedky rozjazdili na hnedú, sypkú kašu, ktorá opäť zamrzla a poriadne sa šmýkala.

Vonku bola iba hŕstka ľudí. Akýsi muž sa prechádzal so psom, slúžka sa vracala z pekárne s pecňami chleba a potom tu bol ten podivne sa správajúci chlap.

Musel mať okolo päťdesiatky, bol vysoký, robustný a pôsobil dôstojne. Mal odhodlaný výraz a na sebe dlhý čierny kabát, lesklý cylinder a úhľadné svetlosivé nohavice. Bežal po ceste, mával rukami a tvár skrúcal do neuveriteľných grimás. Prechádzal okolo všetkých dverí na Baker Street, vždy si obzrel číslo, zamračil sa a hneď utekal k ďalším.

„Čo mu je, prepánajána?“

„Čoskoro sa dozvieme,“ odvetil Holmes a nadšene si mädlil ruky. „Myslím, že mieri k nám.“

„K nám?“ začudoval som sa.

„Áno, som si istý, že ide sem a určite má pre nás nový prípad. Spoznávam typické príznaky — šialený beh ulicou, nefalšovaná panika v tvári, skúmanie čísel dverí. Usiluje sa nájsť 221B. Nepochybne. Máme nový prípad.“

Kým Holmes rozprával, muž pribehol k našim dverám a lapal po dychu. Zazvonil na zvonček tak silno, až sa jeho zvuk rozľahol po celom dome. Počul som, ako mu naša domáca, pani Hudsonová, otvorila a potom sa ozvali kroky na schodoch. Vzápätí sa nám rozleteli dvere na obývačke.

„Pán Holmes, pán…“ začala pani Hudsonová, muž sa však popri nej pretlačil do izby, stále prudko dychčal a rozhadzoval rukami. Zbadal som, že v tvári sa mu zračilo viac než len panika. Bol v nej i smútok. Chvíľu sa nezmohol na slovo. Iba sa knísal zo strany na stranu a trhal si vlasy. S Holmesom sme mu pomohli do kresla. Môj priateľ si k nemu prisadol a potľapkal ho po ruke.

„Už bude v poriadku,“ ubezpečil som pani Hudsonovú a domáca odišla.

„Tu ste v bezpečí,“ chlácholil Holmes muža. „Nenáhlite sa. Pokojne sa vydýchajte. Potom mi poviete, ako vám môžem pomôcť. Rád sa pozriem na váš problém, nech už sa týka čohokoľvek.“

Muž minútu, dve sedel, hruď sa mu prudko dvíhala a slzy mal na krajíčku. Napokon vytiahol vreckovku, utrel si čelo a než sa obrátil k nám, zhlboka sa nadýchol.

Druhá kapitola

„Pravdepodobne si myslíte, že som sa zbláznil,“ povedal.

„Kdeže,“ namietol Holmes a opäť potľapkal muža po ruke. „Vidím, že vás trápia akési starosti.“

„Celkom presne! Také obrovské starosti, že by som poľahky mohol prísť o rozum.“

Smutne potriasol hlavou.

„A nielen ja,“ pokračoval. „Ak nenájdem riešenie, a to rýchlo, budú trpieť aj iní významní ľudia.“

„Len sa upokojte, pane,“ tíšil ho Holmes. „Povedzte mi, ako sa voláte a čo sa vám prihodilo.“

Muž sa opäť zhlboka nadýchol.

„Ospravedlňujem sa, pán Holmes a…“ zarazil sa.

„Doktor Watson,“ predstavil som sa náhlivo.

„Nuž, doktor Watson a pán Holmes, volám sa Alexander Holder a som z Holderovej a Stevensonovej banky na Threadneedle Street.“

Jeho meno bolo všeobecne známe. Bol spolumajiteľom veľkej banky v centre Londýna. Čo mohlo znepokojiť takého bohatého a dôležitého muža? Ako na tŕňoch sme čakali, kým nám rozpovie svoj príbeh.